‫בוקר טוב, מותק.‬
‫בוקר טוב, קרן אור!‬
‫היי, כבר הלכת לסוכנות?‬
‫לא, אני בדוג'ו.‬ ‫אני רוצה להקדים את תכנון השיעור של היום.‬
‫בסדר. כן, זה נשמע חשוב.‬
‫תגיע לעבודה? יש לנו ארוחת צוהריים עם אנוש.‬
‫זה היום?‬ ‫-כן.‬
‫תראה, דניאל, הוא לא מרוצה.‬
‫הוא עובד קשה אצלנו,‬ ‫שלא לדבר על האגרוף שהוא חטף בבטן.‬
‫טוב, אין בעיה. זה יהיה יום קליל.‬
‫אני אגיע. אל תדאגי.‬
‫בסדר? אני אוהב אותך.‬
‫רובי?‬
‫כנראה שבאמת שווה לקום מוקדם…‬
‫איזה מקום נחמד יש לך כאן.‬
‫אתה מלמד קראטה?‬
‫או גינון?‬
‫אז לכך זה הגיע?‬
‫פריצה לשטח פרטי?‬
‫באתי כדי להודות לך.‬
‫להודות לי על מה?‬
‫ובכן,‬ ‫לקחת את החיילים החלשים שלנו משורותינו.‬
‫זה היה אדיב.‬ ‫-"חיילים"…‬
‫הם ילדים.‬
‫כולנו היינו ילדים פעם.‬
‫אתה חושב שהצלחת לגבור על ג'וני לורנס.‬
‫אבל אני מבטיח לך…‬
‫הפעם לא אתן לו להפסיד.‬
‫להפסיד במה?‬
‫זו לא מלחמה.‬
‫בוודאי שכן.‬
‫מלחמה לא נגמרת לעולם.‬
‫שלום הוא רק הפוגה בין קרבות.‬
‫חשבת שתוכל לתקוף את קוברה קאי‬
‫ולא יהיו לכך השלכות?‬
‫תקווה שהתלמידים שלך מוכנים.‬
‫כי אני מבטיח לך,‬
‫שלנו יהיו מוכנים.‬
‫ד"ש למר מיאגי.‬
‫זה… זה טוב.‬
‫יש בזה אסאי טרי, קייל אורגני ‬ ‫ושמן המפ בסחר חופשי.‬
‫שמן המפ? זה לא ימסטל אותי, נכון?‬
‫לא נראה לי,‬ ‫זה אמור לאזן את האנרגיה הקינטית שלך.‬
‫אני ממש שמחה שהתקשרת.‬
‫התגעגעתי לבלות בחברתך.‬
‫אז איזו מהן מוצאת חן בעינייך?‬
‫לבשתי את החולצה הלבנה הרבה.‬ ‫-מה זה משנה? בכל מקרה תזיעי.‬
‫רגע.‬
‫נדלקת על מישהו?‬
‫אני לא דלוקה על אף אחד.‬ ‫-זה רובי?‬
‫אלוהים.‬
‫כמה זמן אתם כבר…?‬
‫אנחנו לא.‬
‫אנחנו כמעט…‬
‫מיגל יודע?‬
‫אין מה לדעת.‬
‫זה מטורף.‬
‫לאחר השנה שעברה,‬ ‫חזרתי לקראטה כדי להתרחק מדרמות.‬
‫המטפלת של אימי תמיד אומרת,‬ ‫"אי אפשר להסתתר מהלב."‬
‫תלבשי את הכחולה. היא מתאימה לעינייך.‬
‫בסדר. ועכשיו, נעליים.‬
‫- קוברה קאי קראטה -‬
‫סנסיי, אני משתתף בצערך.‬
‫תודה.‬
‫איך היה בהלוויה?‬ ‫-בסדר, כמה שאפשר בהלוויה.‬
‫כן.‬
‫איך היה כאן בהיעדרי?‬
‫נהדר.‬
‫כלומר, סנסיי קריס קשוח,‬
‫אבל הוא יודע מה צריך כדי לנצח.‬
‫מי הזיז את הדברים שלי?‬
‫מה לעזאזל קרה פה?‬
‫ובכן, סידרתי כאן קצת.‬
‫החשבונות לא שולמו, היה בלגן בחשבוניות.‬
‫איש־הצבא שבי לא הצליח להתאפק.‬ ‫-הרגשת בבית, מה?‬
‫חבר שלי צילם את זה.‬
‫- ג'ון קריס, אלוף צבא ארה"ב בקראטה‬ ‫1970-1972 -‬
‫נחמד. אני צריך להעביר שיעור.‬
‫תלבשו גי, האימון מתחיל בעוד חמש דקות.‬
‫ללבוש גי?‬ ‫-מה?‬
‫כן, מה קרה?‬
‫לא קרה כלום.‬ ‫חשבתי שנלך ליער לאימון מיוחד היום.‬
‫מה קורה ביער?‬
‫חשבתי שהגיע הזמן להפריד את הגברים מהבנים.‬
‫וגם מהבנות, אני מניח.‬ ‫-איך?‬
‫קיוטי קריק.‬
‫אני לא בטוח שהם מוכנים.‬
‫יש רק דרך אחת לגלות.‬
‫אנחנו מוכנים, סנסיי.‬
‫אנו רוצים להוכיח את עצמנו.‬ ‫-כן.‬
‫זה תלוי בסנסיי לורנס.‬
‫אם הוא אומר שזה בסדר, אז ורק אז, זה בסדר.‬
‫טוב, למה אתם מחכים? בואו נצא.‬
‫אלוהים. כל כך חם כאן.‬
‫אני מזיע במקומות שלא ידעתי‬ ‫שיש בהם נקבוביות.‬
‫במה סיבכתי אותם?‬
‫חבר'ה, די לשבת מתחת לעץ, הגיע הזמן לעבוד.‬
‫מר לרוסו, יש כאן 38 מעלות. אולי ננוח היום?‬
‫אתה צוחק? גל־החום הזה הוא מתנה.‬
‫היום תחוו "שוצ'ו גייקו".‬
‫כמו חברת הביטוח?‬
‫שוצ'ו גייקו הוא תרגיל יפני,‬ ‫שבו מתאמנים בימים החמים ביותר בשנה.‬
‫עליכם לדחוף את עצמכם עד הקצה.‬
‫הקרב לא תמיד יגיע במזג אוויר נעים.‬
‫לא אמורים להימנע מקרב?‬
‫לפעמים אי אפשר.‬
‫ייתכן שהקרב יבוא אליכם,‬ ‫ואני רוצה לוודא שאתם מוכנים.‬
‫אז היום נראה מה מיאגי דו שווה.‬
‫- קיוטי קריק -‬
‫רבותיי.‬
‫גבירותיי.‬
‫ברוכים הבאים לקיוטי קריק.‬
‫חולקתם לשתי קבוצות.‬
‫אדומים…‬
‫ושחורים.‬
‫המטרה היא לגזול כמה שיותר סרטי־ראש‬ ‫מהקבוצה השנייה.‬
‫היום, האנשים שעומדים מולכם,‬ ‫אינם החברים שלכם.‬
‫הם לא האחים שלכם.‬
‫הם האויב.‬
‫הקבוצה האחרונה שעומדת…‬
‫מנצחת.‬ ‫-איך משיגים את סרטי־הראש?‬
‫בכל דרך אפשרית.‬
‫אין כללים.‬ ‫-השתמשו בשיקול דעת. זה רק תרגיל.‬
‫נכון, אבל זכרו, הסרט הזה הוא החיים שלכם.‬
‫אם תאבדו את זה…‬
‫תמותו.‬
‫היי, חבר'ה. סליחה על האיחור.‬
‫הפקקים בכביש 118 על הפנים.‬ ‫שמתי את קיוטי קריק במערכת הניווט.‬
‫לא מצאתי כלום.‬
‫מה עשית לעצמך?‬ ‫ -אה, ה…‬
‫כן, יודע מה? החלטתי להפוך את התסריט…‬
‫בסגנון הוק.‬
‫כבוד. מעכשיו והלאה…‬
‫תוכלו לקרוא לי…‬
‫טריגון.‬
‫טוב, שמנצ'יק. הוא בקבוצה שלך.‬
‫נפלא.‬
‫שתיים.‬
‫חמש.‬
‫תפסתי אותך.‬ ‫-תורו של דמיטרי, קדימה. דמיטרי, תיכנס.‬
‫היכון.‬
‫שלוש.‬
‫מצטער, מיט. אתה צריך לחסום.‬
‫שש.‬
‫אני שונא את זה.‬ ‫-טוב, קדימה, קום.‬
‫אפשר לצאת להפסקה, בבקשה? החום הזה אכזרי.‬
‫כן.‬
‫בא לכם להתקרר?‬
‫טוב. אמצא לכם משהו מתאים.‬
‫מה אם בסוף נישאר רק את ואני?‬
‫אז אצטרך לקרוע את הסרט היפה הזה מראשך.‬ ‫-כן.‬
‫הסרט הזה לא יזוז ממקומו.‬
‫לעזאזל.‬
‫כולו שלך.‬
‫לא.‬
‫נשים תחילה.‬
‫תודה.‬
‫בלי רגשות טינה.‬
‫בלי רחמים.‬
‫אז לא התמודדתם עם החום של שוצ'ו גייקו,‬
‫אולי "קנגייקו" יתאים לכם יותר.‬
‫אין איזה "גייקו" שמתרחש בספא?‬
‫זה לא קשור לחום או לקור.‬
‫צריך להסתגל לסביבה הקיימת,‬ ‫ולהשתמש בה לטובתכם.‬
‫הביטו סביבכם, מה אתם רואים?‬
‫"לונדון ברויל" קפוא?‬ ‫-לא, לא הבשר, תביטו מעבר אליו.‬
‫אני רואה את אדי הנשימה.‬
‫הרעד בשריר.‬
‫התנודות בעמידה.‬
‫אם תסתגלו לקור, זה יחדד את החושים שלכם.‬
‫ואז תצפו את הרגע לפני שהיריב יתקוף,‬ ‫ותמיד תהיו מוכנים.‬
‫- אנוש -‬
‫טוב, עמדו במעגל.‬
‫זה דניאל?‬
‫כן. הוא לא בא.‬
‫היי, הגעת לדניאל לרוסו.‬ ‫מצטער שאני לא יכול לענות…‬
‫מה לעזאזל, בנאדם?‬ ‫-סליחה, פרצוף תחת. היום אתה האויב.‬
‫אלו חמישה חיסולים.‬
‫כנראה שאני ראוי למדליית הכבוד.‬
‫שבע.‬
‫על זה אני מדבר.‬
‫חמש.‬
‫טוב. נכניס לשם את דמיטרי.‬
‫עבודה טובה.‬
‫טוב, זה הכול או כלום.‬
‫פשוטו כמשמעו.‬
‫היכונו.‬
‫שש.‬
‫קדימה, דמיטרי. תחפש את הסימנים.‬
‫תצפה, אתה מסוגל. טוב? תתמקד.‬
‫- אמנדה -‬
‫קדימה, דמיטרי.‬ ‫-עזוב אותי. תן לי שנייה.‬
‫זה בסדר, רובינסון. תצליחי בפעם הבאה.‬
‫פסלו גם אותך?‬
‫כן. כנראה שרק הוק ומיגל נשארו.‬
‫אני לא מסוגל, מר לרוסו.‬
‫בין הקור, הצעקות והחור בגרב שלי…‬
‫אין לי מושג מתי זה קרה, אבל זה לא נוח.‬
‫דמיטרי.‬
‫אתה האדם הנוירוטי ביותר שאני מכיר.‬
‫אתה תמיד מצפה לגרוע ביותר.‬
‫אבל תוכל להפוך את זה ליתרון.‬
‫זה אומר שאתה צופה מראש.‬
‫תחשוב שזה כמו "חוש ספיידרמן".‬
‫בקומיקס קוראים לזה "חוש העכביש".‬
‫תראה, דמיטרי, לא משנה מי הכי מהיר ‬ ‫ומי הכי חזק.‬
‫זה קשור לאינסטינקטים.‬
‫צריך להשתמש במה שיש כאן.‬
‫תוכל לעשות את זה?‬
‫טוב, בוא ננסה שוב.‬
‫זכור… תצפה מראש. ‬
‫שתיים.‬
‫הצלחתי!‬ ‫-חמש.‬
‫טוב, זה בסדר. לאט־לאט.‬
‫לאט־לאט, נכון?‬
‫כל הכבוד.‬ ‫-נחמד.‬
‫כל הכבוד, אחי.‬
‫הכול בסדר, אבא?‬ ‫-כן.‬
‫ניפגש בבית. זה הכול להיום, חבר'ה.‬
‫כל הכבוד.‬
‫סוף־סוף, יריב ראוי.‬
‫אז אתה הרסת את מיאגי־דו.‬
‫הם האויב. הבהרתי להם את מקומם.‬
‫אז הרסת את הדוג'ו וגנבת את מדליית הכבוד?‬
‫מה אכפת לך?‬
‫אתה עדיין בעניין של סאם,‬ ‫אבל אני לא צריך להתרכך.‬
‫אני לא רך, וזה לא קשור אליה.‬
‫לא, ברור שלא.‬
‫אתה כל כך רוצה את המדליה? בוא וקח אותה.‬
‫אלו מיגל והוק?‬
‫זה כל מה שיש לך?‬
‫זה כל מה שיש לי.‬
‫תחסל אותו.‬
‫הקבוצה השחורה!‬ ‫-כן!‬
‫כן!‬
‫נראה שהאלוף שלך ‬ ‫מפתח אינסטינקט רצחני אמיתי.‬
‫אתה יודע, העניין עם טריגונים…‬
‫הם שוכבים וממתינים להזדמנות המושלמת…‬
‫לתקוף!‬
‫הקבוצה האדומה ניצחה!‬
‫כן!‬
‫עבודה טובה, טריגון.‬ ‫-תודה, סנסיי.‬
‫מה זה היה? לא ככה לימדתי אותך להילחם.‬
‫זה מה שסנסיי קריס לימד אותנו.‬ ‫זה לא טורניר, אלא החיים האמיתיים.‬
‫כך תרצה לחיות את חייך?‬
‫עיצבת כאן יפה.‬
‫זה מאוד…‬
‫שיק "בית הדוג'ו".‬
‫תודה.‬
‫מה אהבת יותר היום? את החום, או הקור?‬
‫אתה יודע, לשניהם יש צדדים ‬ ‫חיוביים ושליליים, אבל…‬
‫אם הייתי צריכה לבחור, הייתי אומרת…‬
‫טמפרטורת החדר.‬
‫זו לא אפשרות.‬
‫מה איתך?‬
‫אני אוהב את החום.‬
‫חשבתי שאנחנו לא.‬
‫אנחנו לא.‬
‫- אנוש נורוזי -‬
‫הוא הלך.‬
‫רציתי להזמין אותו לאכול ב"דלמוניקוס".‬ ‫אתקשר אליו.‬
‫לא, דניאל. הוא התפטר.‬
‫אנוש הודיע על התפטרות.‬ ‫-מה?‬
‫טום קול הציע לו תפקיד בכיר יותר.‬ ‫שכר גבוה יותר.‬
‫הוא רצה שנשווה את ההצעה, אבל הברזת לו.‬ ‫-טוב.‬
‫אני יודע. תקשיבי, זה ייפתר בקלות.‬
‫אתקשר לאנוש ואדבר איתו.‬ ‫-זה לא קשור לאנוש.‬
‫אתה לא עומד בהבטחות שלך.‬
‫אמרת שתוכל לאזן הכול, ותראה לאן הגענו.‬
‫היום איבדתי את הכיוון, טוב?‬ ‫זה לא יקרה שוב, אני מבטיח.‬
‫אהיה בסוכנות יותר.‬ ‫-אתה לא מבין, דניאל.‬
‫אני לא מדברת על הסוכנות, אלא עלינו.‬
‫מאז שפתחת את מיאגי דו,‬ ‫אני מתעוררת במיטה ריקה.‬
‫אני מנהלת את העסק הזה לבדי.‬
‫במשך כל הקיץ הרגשתי לבד,‬ ‫כשאתה היית במחנה קראטה.‬
‫אני מצטער, בסדר?‬
‫התמקדתי במתן הזדמנות לילדים להגן על עצמם.‬ ‫-בסדר.‬
‫לפעמים, כשאתה מתמקד בדבר אחד,‬
‫אתה מפסיק להתמקד בדברים חשובים אחרים.‬
‫סאם, יש מישהו בדלת.‬
‫סאם.‬
‫מה אתה עושה כאן?‬ ‫-לא באתי כדי לריב, אני רק…‬
‫באתי להחזיר משהו.‬
‫ידעתי שלקחת אותו.‬ ‫-לא, איני קשור לזה, או להרס הדוג'ו שלך.‬
‫לא כולנו מניאקים.‬
‫רק… תגיד לסאם שביקשתי סליחה.‬
‫מי זה היה?‬
‫אף אחד. הוא טעה בבית.‬
‫מוזר.‬
‫טוב, אני הולכת לישון. זה היה חתיכת יום.‬
‫כן… בהחלט.‬
‫היי, ג'וני.‬
‫באת לברך אותי על הניצחון שלי?‬
‫אנחנו צריכים לדבר.‬ ‫-על מה?‬
‫על מה שהכנסת לראשי הילדים שלי בהיעדרי.‬
‫רק לימדתי אותם את דרך האגרוף.‬
‫אותו השיעור שלימדתי אותך.‬
‫הכה ראשון, הכה חזק…‬
‫בלי רחמים.‬
‫כן, כאן יש לנו בעיה.‬
‫האומנם?‬ ‫-כן.‬
‫קוברה קאי צריך להשתנות.‬
‫השיטה שלך לא עבדה פעם, וגם לא עכשיו.‬
‫אתה רוצה לשנות אותו‬ ‫למשהו נעים וחמים, כמו שמיכה?‬
‫לא.‬
‫קוברה קאי תמיד יהיה קשוח.‬
‫אבל יש הבדל בין "בלי רחמים" ו"בלי כבוד".‬
‫כבוד.‬
‫הרשה לי לומר לך משהו.‬
‫כשאתה במלחמה…‬
‫הצד השני לא נלחם בכבוד.‬
‫תקשיב לי, אני יודע. תאמין לי, הייתי שם.‬
‫תשמח שאתה לא יודע.‬ ‫-אני לא יודע איזה חרא עברת פעם,‬
‫אבל אלו ילדים טובים.‬
‫הם לא צריכים לחזור על הטעויות שלנו.‬ ‫-הטעות היחידה היא ללמד אותם חולשה.‬
‫כפי שעשית, כשוויתרת על האתגר של לרוסו.‬
‫זו המהות החדשה של קוברה קאי?‬ ‫-אתה מנסה להרגיז אותי, וזה לא יעבוד.‬
‫אני אחראי על התלמידים האלה.‬ ‫-ואני אחראי עליך.‬
‫אתה עדיין התלמיד שלי.‬ ‫אתה מדאיג אותי, ג'וני.‬
‫אני רואה מה יקרה.‬
‫לא תהיה מספיק זהיר…‬
‫וכך תישאר פגיע.‬
‫טוב, אולי זה מה שאתה חושב.‬
‫אבל זה הדוג'ו שלי.‬
‫ואני קובע את הכללים.‬
‫הדוג'ו שלך?‬
‫שכחת מי הקים את קוברה קאי?‬
‫לא שכחתי כלום.‬
‫אתה יודע מה?‬
‫מצטער. חשבתי שזה יעבוד, אבל טעיתי.‬
‫תראה…‬ ‫-סיימנו.‬
‫אני לא רוצה לראות אותך בדוג'ו הזה…‬
‫לעולם.‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר־און‬