Vi ønsker deltakere, senseier, sponsorer og ærede gjester velkommen til Barcelona,
som i år huser verdens største karateturnering,
Sekai Taikai.
Sekai Taikai kan skryte av en rikholdig og stolt historie.
Deltar man her, er det fordi man legemliggjør alt Sekai Taikai står for.
Lederskap, respekt og sportsånd.
Kom fram, kapteiner, og ta på dere pannebåndene.
Kapteiner. Nå får dere æren og gleden av
å konkurrere i vår TV-sendte mesterturnering.
Men bare hvis dojoen deres gjør det godt nok i lagkonkurransen vår
til å bli blant de fire beste.
Så fort turneringa er over, teller vi opp alle poeng dojoene deres har fått.
Dojoen med flest poeng vinner Sekai Taikai.
- Vi begynner i morgen. - Visste du?
- Hver kamp teller. - Nei.
- Alle blir overraskende. - Sverger.
Men i dag handler det om å nyte det vertsbyen har å by på og få nye venner.
Eller fiender.
Vi har organisert en ekskursjon for deltakerne.
Senseiene våre skal i mottakelse med våre høyt ansette sponsorer,
noen av verdens beste kampsportmerker.
Dette er en nydelig dag å gjøre et førsteinntrykk på.
Og jeg håper dere nyter det,
for i morgen blir livet deres snudd på hodet for alltid.
Lykke til og velkommen til Sekai Taikai!
Hør her. Hent romnøklene deres. Få alle på plass. OK?
Vi snakker med sjåføren. Gå først, dere.
Dette er noe dritt. Tory er her på grunn av deg.
Går du løs på meg etter alt vi nettopp så?
Torys mor døde, du ville ha henne i kamp. Hun ble sint og gikk selvsagt til Kreese.
Ikke tenk på det. Merk mine ord. Kreese er død.
Det løser jo alle problemer. Gjør du sånt som du pleier her, blir vi kasta ut.
Cobra Kai er én av seksten dojoer. Det er ikke oss mot dem lenger.
- Lar vi Kreese påvirke oss, har vi tapt. - Vi taper ikke. Jeg får ham ut av drift.
Nei, du er her som Miyagi-Do-sensei. OK? Lik det eller ei, men vi må samarbeide.
Nei. Vi gjør dette side om side, ikke sammen.
- Hvilket rom vil dere ha? - Jeg deler med deg.
- Å? Tenkte at Robby og jeg... - Nei. Jeg deler rom med El Serpiente.
Du fjerter i søvne.
Nei. Den som fisen først ble var, den er fisens rette far.
- Sier hen som slapp den. - Du sa det.
- Du sa det først. - Du sa det også.
- Men... - Herregud. Enn å være gutt.
- Det er kjempehyklersk! Ja? - Går det bra?
- Du var først. - Hvordan kunne Tory gå til Cobra Kai?
Jeg trodde at ting hadde endra seg.
Jøss!
Dere er den berømte Miyagi-Do, altså.
Vi har hørt om dere, men jeg vet ikke hvorfor.
- Dere ser ikke særlig imponerende ut. - Å nei?
- Dere får se når dere går ut på matta. - Kom. Det er ikke verdt det.
Robby har rett. Glem ham. De er som en hvilken som helst dojo.
Tory. Vent.
- Bør vi bekymre oss for ham? - Nei.
- Det går fint med Robby. - Det hadde ikke gått fint med meg.
Hva?
Høres ut som stemninga er anspent der. Må jeg komme og ordne opp?
- Besøke ei strand eller to? - Du hadde nok takla det bedre enn oss.
Har ikke fått tak i Chozen ennå. Håper at han møter oss i mottakelsen.
Mottakelse? Jøss. Dere har det jo helt grusomt, dere?
Dette er forretninger.
Møter jeg sponsorene, kan jeg gjøre et godt førsteinntrykk for Miyagi-Do.
Skru på selgersjarmen. Da har du dem i din hule hånd.
- Det er mer trykk i hageslangen. - Romkameraten din, derimot...
Dusjen nyser så vidt på meg. Jeg ringer resepsjonen.
Ikke rør dem. De har sensorer. Flytter du dem, må vi betale.
Åtte dollar for en øl?
- Åtte euro. Ni dollar. - Ni dollar?
Hallo?
Necesito nueve cabea de... dusj. Hvordan sier man...
- Kalte du meg dust? - Dette er mitt nye favorittprogram.
- Raska på. Bussene går nå. - Jeg kom ikke for å dra på ekskursjon.
- Laget ditt venter. - Jeg er ikke her for deres skyld heller.
La meg være tydelig. Jeg ville ikke ha deg med på laget. Vil heller ikke det nå.
Men så er jeg her. Du fant ingen bedre.
Jeg så potensialet ditt umiddelbart. Men også at du er ufordragelig.
Syter, lar deg ikke bare distrahere av å bytte lojalitet, men også kjæresten.
- Og av at du brakk hånda mi. - Du brakk den selv.
- Visste at du ikke var leder. - Vil ikke være det.
Tok bare kapteinsrollen for å kunne kjempe sist.
Og da blir du den siste som taper.
Jeg har ikke noe å si deg.
Jeg vet at du sliter.
Men du tok riktig valg. Du kommer til å gjøre mora di stolt.
- Jeg håper det. - Det vet jeg.
Du må ikke like laget ditt.
Noen ganger må vi oppføre oss pent for å få det som vi vil.
Det bør være mat her.
Bare konsentrer deg om å ikke miste fatninga med Kreese.
Hvem slo ned Silver veldedighetskvelden?
Jeg dytta ham, og han falt. Ikke... Hvordan vet du om det, egentlig?
Snakker du med sponsorer, så forsikre deg...
Jeg vet. Miyagi-Do-stolthet. Ikke være dum amerikaner.
Greit.
Det ordner seg så fort jeg får i meg noen spanske chimichangas.
Som sant er, så begynte Miyagi-Do å konkurrere først nå nylig.
Jeg var min senseis første elev. Det har vært mitt livs ære å videreføre lærdommen.
- Én per kunde, mann. - Unnskyld?
- Du tok de to siste biffene. - En er til en venn.
Selv om det ikke var det, så får jeg så mange jeg vil.
- Kanskje jeg kan stoppe deg, da. - Hei! Beklager det der.
Ha meg unnskyldt i et øyeblikk.
Hva skjedde med alt vi snakka om?
- Fyren er nok sponsor. - Fyren er bifftyv.
La ham stjele biffen, da.
Dette er vårt øyeblikk. Ikke la noe så lite ødelegge.
Greit.
Smil og si "Barcelona", alle sammen.
Én, to tre.
- Barcelona. - Barcelona.
Høyere. Barcelona!
- Barcelona! - Barcelona!
Sexy. Alle...
De viser virkelig hvor betydningsfulle kapteinene er.
- Jeg føler det samme. - Ser ut til at alle kjenner hverandre.
- Jeg slåss her og nå! - Ikke vennskapelig stemning heller.
Kanskje det er som i fengsel. Slå den tøffeste fyren i trynet første dag.
Jo da, men det er mange tøffinger her.
Smil. Mer.
Noen av guttene er søte, da.
Vis meg, nå.
- En, to, tre. Mer sexy. - Kanskje du alt har valgt ut en.
Og ett til.
Smil, du der bak. Vis litt følelser, da.
Da tar vi ett til. Glem det. Vi er ferdig.
Der stikker hun igjen. Kaptein, du liksom.
Selskapet ser alltid etter nye partnere.
Vi har flere internasjonale lisenser på dojo-utstyr,
samtidig som vi produserer Sekai Taikai-utstyret.
Det minner meg på noe. Vet du noe om... hvor gammelt dette er?
Basert på designet, ser det ut til å være fra 1950-tallet.
- Kanskje 40-tallet, til og med. - Jøss.
Hvor fikk du tak i det, sensei LaRusso? Slike kapteinbånd får man ikke på eBay.
- Det tilhørte senseien min. - Det må huse litt av en historie.
Det gjør det helt sikkert.
- Hva er de lagd av? - De er lagd av akryl.
De skader ikke nok. De bør du ta med tilbake til laben.
Alle Sekai Taikai-mestere bruker og støtter disse produktene.
Er det modeller? Har langt penere ungdommer hos meg.
- La meg vise deg bilder. - Det er ikke kriteriet.
Sponsormuligheten gis bare til mestere.
Hva går det ut på? 50 dollar dagen og noen mykpornofilmer?
Har prøvd meg som modell. Fører ikke noe godt med seg.
Nei, de dojoene som gjør det best og mesterne, blir godt tatt hånd om.
- Betaler dere for college? - Ja. Og litt til.
Sensei Lawrence, forresten. Miyagi-Do Karate.
En dojo med dypt rotfeste. Mangfold, inkludering og alt det der.
Ungdommene hadde blitt et flott tilskudd til merkevaren.
- Godt håndverk. - Vær forsiktig. Den er veldig skarp.
Ta det helt med ro. Jeg vet hvordan jeg bruker kniver.
Jeg har min egen... veldig nær.
Veldig imponerende eunjangdo.
Ja. Den har stor affeksjonsverdi i tillegg til historisk verdi,
men er fortsatt dødelig i gale hender. Eller i de rette hendene.
- Ett slag med denne gjør jobben like godt? - Vel...
De fleste hadde nok valgt kniven.
Hva mener du?
Det handler ikke om våpenet, men den som bruker det.
- Skal du unngå meg hele turneringa? - Nei.
Vet ikke hva du vil at jeg skal si. Jeg tok et valg.
Du kunne i det minste sagt det til meg.
Jeg ville det, men da hadde du fått meg bort fra det.
Det var dette Kreese snakka med deg om? Han bruker deg. Du vet vel det?
- Han hjalp deg da du sto uten valg. - Men du har jo alternativer.
- Eller... hadde. - Hvilke alternativer?
Jeg hadde aldri fått en real kjangs hos Miyagi-Do.
Sam skulle bli kaptein. De venta på en unnskyldning.
Det er ikke sant. Hør her.
Jeg vet at du har bestemt deg.
Og det kan ikke ha vært lett.
Og jeg kondolerer virkelig.
Du sa at vi skulle holde sammen.
- La oss ikke snakke om dette nå. - Tory...
Vlad! Vlad!
Hva pokker er dette?
Vlad! Vlad!
Pokker ta!
Ikke i nærheten, engang. Ingen slår meg.
Team USA.
Alle vet jo at USA er best i alt, ikke sant?
Få se, da!
USA! USA!
- Kom igjen! - USA!
- Er dere redd? Kom igjen! - USA!
Dette er virkelig en gåte. Han snakka aldri med deg om det?
Nei, aldri.
- Er dette blod? - Turneringene var enda mer brutale da.
Det fins én mann som kan vite noe om dette. Mester Serrano.
- Hvem er det? - Serrano. En legendarisk mester.
Alle vet da det.
Det navnet har jeg ikke hørt på lenge. Lever han ennå?
Han slutta å dra på turneringer, men er fortsatt blant oss.
Han bodde her i Barcelona en gang, til og med.
Jeg kan ta kontakt, få tak i nummer eller adresse.
Det hadde vært fantastisk. Jeg skulle gjerne ha snakka med ham.
- Fått noen svar. - Hva i helvete gjør du i denne turneringa?
Jeg skal ta igjen litt på noen her. Jeg har alltid tatt det pent med deg, Johnny.
Fordi jeg alltid hadde sansen for deg. Men ting forandrer seg.
Nå skal jeg vise deg den sanne betydninga av uttrykket "ingen nåde".
- Sier du det? - Ja.
- Da forteller jeg om fengselsrømminga. - Alle tiltalepunktene ble frafalt.
Hvem sier imot en krigsveteran med PTSD,
uskyldig dømt for en forbrytelse, som måtte rømme for å redde livet?
Selvforsvar kommer i mange varianter. Men det vet du jo allerede.
For til syvende og sist tilhører du jo Miyagi-Do.
Det som foregår her, tar slutt her og nå.
Jeg sa akkurat til din ansatte at jeg ville snakke med sjefen hans.
Vi trenger ikke å holde på sånn lenger. Altfor mye står på spill for alle parter.
Snarere tvert imot er det noen av oss som ikke har noe å tape.
Men ikke du, LaRusso. Du har mye å tape.
Det er mye som kan bli tatt fra deg.
- Vil du ha trusler tilbake? - Kom igjen.
- Trekk deg unna. - Ikke rør meg.
Jeg må se deltakerpasset ditt.
Jeg er med Miyagi-Do.
- Lær dere navnet. Miyagi-Do Karate. - Han er full.
Miyagi-do!
Min gode mann.
- Ja? - Long Island iced tea, takk.
To.
Én til denne neven og én til denne. Én i hver neve!
- Dette er ikke så veldig lurt. - Tøffeste fyren i fengselet, sant?
Du sa jo det.
Det sa jeg ikke. Jeg er overhodet ikke med.
Dette er bare teit.
- Jeg sa det. - Samme det.
Hei, du! Er du virkelig den beste dojoen din har?
- Tøff nok til å banke deg, drittunge. - Gi deg. Du er ikke kaptein engang.
- Hvor er han? - Her.
Kom, så drar vi.
Trekker du deg alltid unna utfordringer?
Eller er det fordi kjæresten din er på laget vårt?
- Robby. - Dette fikser du.
Vis dem hva du har.
Må jeg sparke over linja?
Er det for lett for deg?
OK. Da vedder vi.
Først sparker du, så sparker jeg.
Vinner du, får du rommet mitt.
Vinner jeg, får jeg rommet ditt.
- Greit. - Robby.
Satser du rommene våre? Er ikke det en lagavgjørelse?
Jeg satser ikke. Jeg skaffer oss et rom til.
Han vedder, han.
- Jeg forstår hvorfor du gjorde det. - Da er vi én.
Hvordan går det hos dere? Alle hater meg, ikke sant?
De er bekymra for deg. Og bekymra for Robby også.
- Hva mener du? - Vi er avhengig av at han er på topp.
Og... dette...
har bare fått ham... i ulage.
Jeg trodde virkelig at dette var det eneste valget jeg hadde.
Men nå, som jeg er her, så vet jeg ikke.
Devon. Kom igjen.
Vent, Sam.
Jeg kommer ikke til å si unnskyld, men jeg ville ikke at det skulle bli sånn.
Jeg vet ikke hvordan det er å miste en forelder.
Du tok avgjørelsen din under press.
Den eneste grunnen til at jeg er så såra, er ærlig talt...
...at jeg trodde at vi var venner.
Jeg ville ha hjulpet deg. Skulle bare ønske at du kom til meg eller Robby.
Jeg gjorde det. Snakka med Robby etter at Kreese kom første gang.
Men denne avgjørelsen måtte jeg ta selv,
vel vitende om hva det ville ha å si for ham, for deg og for alle.
Hvis du tar eierskap til valget ditt, så respekterer jeg det,
selv om jeg er uenig.
Men du skal vite at når vi møtes på matta, når det enn måtte bli,
så kommer jeg ikke til å nøle.
Kanskje det ikke skjer.
Jo, det gjør det.
Få en skikkelig pangstart.
Russeren hoppa altfor tidlig.
- Fysikken bak... - Jeg sier det. Jeg kan fysikk.
Går på en skole kjent for det. Kanskje du har hørt om den.
"Jeg går på MIT." Skjønner.
- Kan dere gi dere? - Kom igjen.
Dette fikser jeg.
Pokker!
Aldri i livet.
Slapp av. Setter igjen bagasjen din i gangen.
Cobra Kai! Cobra Kai!
Det går bra, mann.
Vær så snill, Chozen. Jeg tar deg med opp på rommet. Kom.
Hvorfor ikke noe biff? Hva slags sted er dette?
Trist at ikke alle klarer å representere idretten vår med anstendighet, ikke sant?
- Slipp meg. - Chozen. Hva skjedde?
- Hvor var du? Hvorfor så mye drikke? - Jeg dro til Okinawa.
Jeg ser etter Kumiko.
- Der traff jeg Håndklemannen. - Kumi-chan?
- Hun er i dusjen, tror jeg. Kan sjekke. - Nei da. Det er ikke nødvendig.
Dusjmannen, altså? Dusjmannen i bare håndkleet!
- OK. - Jeg var klar. Tok med blomst, til og med.
- Hva mener du med blomst? - Til Kumiko.
Pokker. Det handler om Kukomo.
Jeg kjøpte en blomst. Jeg kjøpte...
- Den blomsten. - Dette er ille.
- Ta ham. - Er på saken.
Hei!
- Kom hit, kompis. - Gi deg, Chozen.
Slapp av. Alt ordner seg.
- Kumiko! - Mine herrer.
Nå er det på tide å gå.
- Dette suger. - Ikke noe lurt veddemål, gutter.
Det var noen som sa at det ikke ble noe veddemål.
Jeg ville ikke blande dere, ba dere jo om å holde dere unna Cobra Kai. Enkelt.
Hvorfor følger du ikke egne råd, da?
- Hva snakker du om? - Vi så at du snakka med Tory.
Gi deg. Hun er kjæresten hans.
Ja, han må også forholde seg til avgjørelsen hennes, som oss.
Det hadde jeg ikke sagt. Du visste at Kreese gikk til Tory.
Hva? Gjorde du det?
Ja. Jeg mener... Jeg visste at Kreese gikk til Tory,
men det var før mora hennes døde.
Han rakka ned på Miyagi-Do, sa hun ikke fikk en kjangs.
Hun sa nei. Visste ikke at hun ville gjøre det.
Seriøst? Det er sånt Kreese gjør. Han lurte henne. Og så lurte han deg.
Mens du løy for oss om det.
Gi dere, folkens. Det er urimelig. Jeg løy ikke.
Miguel?
- Herregud, Demetri! - Det var ikke meg!
Behold dyna på.
Kumiko...
Hei. Jeg tenkte at det kanskje passa bedre å snakke sammen nå.
Jeg vet ikke om det gjør det. Jeg gjør det bare verre for deg.
- Nei. Det går fint. - Nei, det gjør det ikke. Derfor...
syns jeg at vi skal konsentrere oss om karate mens vi er her.
Hva skal det bety?
Det som er best for oss, er best for lagene våre, og omvendt.
Jeg må stå for at jeg bestemte meg for å komme.
Er dette et brudd, da?
Nei, det er bare... en pause.
Det er det rette for begge. Men jeg vil se deg på pallen, med meg, som vi snakka om.
- Bare stol på meg nå. - Jeg ville stille opp for deg.
Vi hadde alle stilt opp for deg.
Men du stoler ikke på Sam, senseiene eller meg.
Du stoler ikke på noen andre enn deg selv.
Lykke til i morgen.
Tiden er inne.
Velkommen til første delkonkurranse.
Jeg håper at dere er uthvilt og klar for en ny og helt unik konkurranse.
Vi kaller den "kapteinkrigen".
Vi sa hvor viktige kapteinene ville bli. La oss se hvor godt dere beskytter dem.
Fire dojoer skal på matta. Bare én blir stående igjen.
Faller du på matta, er du ute.
Faller en av kapteinene deres på matta,
er hele laget ute i denne runden.
Dere finner gruppa deres på skjermen. Vi har trukket tilfeldig.
Gruppe A skal til pers.
Cobra Kai. Selvfølgelig.
Vi tar Miyagi-Do først. De er svakest. La dem komme til oss.
Så tar vi de andre dojoene.
Det går ikke. Jeg kjenner dem. De beskytter egget.
Angrip, bryt frontlinja og ta kapteinen.
Vær stille. Bare hold deg unna og sørg for å ikke falle.
La dem komme til oss. Beskytt egget. Sørg for at Sam og Robby er trygge.
- Tar frontlinja. - Nei.
- Hold deg bak oss og fokuser. - Hvorfor skulle jeg ikke det?
Du forlot jo hotellrommet i går kveld.
Jeg vet hva som må til. De lytter ikke. Jeg er klar til å vinne.
Hvorfor sier du det til meg? Gjør det, da. Sørg for at de må følge deg.
Kysten er klar.
Den siste tida har ikke bare vært fin, men ingen kan avskrive oss.
Hører dere? Gjør det for hverandre.
Tørk glisene av de stygge trynene deres.
Klar?
Hva gjør du?
- Gir deg intet valg. - Begynn!
Beskytt egget!
Demetri er ute!
Hold deg unna, Robby!
Beskytt Sam, folkens. Hun må ikke falle.
Jeg har hendene fulle, sensei!
Jeg tar Tory!
Trenger hjelp!
Glem ham. Ta kapteinen!
Lee er ute. Beskytt kapteinene, Hawk.
Har du sovet godt?
- Kom igjen. - Kom igjen, Robby!
Dette fikser du, Sam.
Se opp, Miguel!
- Går det bra, Robby? - Jeg har ham.
- Søren! - Miyagi-Do-kaptein nede.
Miyagi-Do er ute.
- Altfor lett, mann. Kom igjen. - Drittsekk.
Du gjorde så godt du kunne, men kapteinen falt.
Falchi Della Notte-kaptein nede.
De er ute. Bare Cobra Kai og Iron Dragons er med ennå.
- Alle seks står fortsatt. - Hva er strategien din nå?
Den samme som før. De er dobbelt så mange som oss.
- Ta frontlinja og gå rett på kapteinen. - OK.
Hva gjør de?
Jeg tar den lille jenta. Dere to tar sværingen.
Du går ned, jeg går opp.
Begge Cobra Kai-kapteinene er nede. Iron Dragons vinner.
Velkommen til Barcelona, di kjerring.
COBRA KAI DØR ALDRI
Tekst: Fredrik Island Gustavsen