Černé díry jsou považovány za pekelný chřtán vesmíru.
Ti, kteří spadnou dovnitř, zmizí.
Navždy.
Ale kam?
Co se nachází za černou dírou?
Mizí tam společně s věcmi i čas?
Nebo jsou vesmír a čas propojené
a jsou součástí nekonečného cyklu?
Co, když je vše, co pochází z minulosti,
ovlivněno budoucností?
Tik-tak.
NETFLIX UVÁDÍ
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
DVOJITÉ ŽIVOTY
Ta záludná malá mrcha.
Elli! Kde je moje rtěnka?
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Chci se zastavit v domově za tátou.
Dobře.
Vezmu Elisabeth do školy.
Nechci, aby šla sama.
Dobře.
WINDENSKÉ JESKYNĚ
KDE JE PRŮCHOD?
Tady jsi, ty hloupá krávo!
Kde je moje červená rtěnka?
Já tvou blbou rtěnku nemám.
Je mi osm. Nepoužívám ji.
Možná těma svýma psíma očima
oblbneš ty dva nahoře,
ale já ti tu tvojí trapnou a debilní hru
fakt nežeru!
Jsi sbalená? Odvezu tě.
Mám tě vzít taky?
Copak jsem děcko nebo co?
Kvůli Mikkelovi?
Ano, kvůli Mikkelovi.
Víš, kdo ho unesl?
Nebudu s tebou probírat policejní záležitosti.
Mikkela nemám ráda. Je to pitomec a předvádí se.
Je mi fuk, jestli se vrátí.
Ahoj.
Kam jdeš?
Do školy.
Jestli nechceš, nemusíš tam chodit.
Můžu tam zavolat.
Jsem v pohodě.
Jonasi?
Můžeme dělat něco jiného.
Jenom my dva.
Mami.
Dobře.
DOMOV DŮCHODCŮ, WINDEN
Tati?
Nemůžeš jen tak odejít.
Musím mu to říct.
Komu a co?
Musím mu to říct.
Musí to přestat.
Musí to...
Co musí přestat?
Tik-tak.
Nebuď smutný.
Před pár týdny v malém městě Winden
zmizel za zvláštních okolností 15letý chlapec.
NEZVĚSTNÝ
Po zmizení druhého dítěte se místní obyvatelé začínají bát.
Jedenáctiletý Mikkel se pohřešuje již dva dny.
Pokud máte důležité informace, kontaktujte windenskou policii.
V posledních měsících bylo hlášeno několik výpadků.
Bezpečnostní a veřejná zařízení
dosud nebyla...
Provozovatelé rozvodné sítě přesto slibují,
že najdou příčinu výpadků a žádají veřejnost o nahlášení dalších problémů.
POZOR! KAMERA NA SLEDOVÁNÍ ZVĚŘE
Ukradla jsi to?
Zabavila jsem to. V tom je velký rozdíl.
Říkej tomu jak chceš, pořád je to krádež.
Pak tě vyzvednu.
Chci, abys na mě počkala, dobře?
Co jsem řekla?
Že mě vyzvedneš.
Kdo to je?
Yasin. Chodíme spolu.
Co, že spolu děláte?
Yasin je můj přítel.
Tak se tomu dneska říká.
Dobře, takže...
Pavučina symbolů a vyjádření prochází celou novelou.
Příkladem nadbytku symboliky jsou "javory u moře".
Speciální forma opakování v Goetheho tvorbě se nazývá zdvojení.
Postavy vědomě a nevědomě...
Magnusi, tohle není tvoje třída.
Nebudete pokračovat?
Kde jsem to...
Symetrie je speciálním druhem zdvojení.
Opakování je odrazem podél středové osy.
Takže opakování začíná na pomyslném bodě ve středu
a rozděluje se na dva opačné směry.
V románu existuje několik šifrovaných odkazů na pozdější události.
Například Ottíliina smrt hladem
je zmíněna v první části třetí kapitoly,
jako "nadměrné odmítání jídla a pití".
Tato zmínka se později opět opakuje.
Musím si odskočit.
Ano, samozřejmě.
Nejsem ornitolog, ale...
ty bílé skvrny na peří
nejsou pro tento druh typické.
Podíváme se, co tě zabilo.
Nějaké novinky ohledně chlapce?
Mikkela? Zmizel z povrchu zemského.
Nemyslím Mikkela, ale toho mrtvého chlapce.
Aha.
Ne.
Prošli jsme celou databázi pohřešovaných osob a žádná shoda.
Jsi v pořádku?
Ano...
Ne.
Už jsem takové skvrny viděla.
Před 33 lety.
Jako by se to už stalo.
Ty děti,
ptáci...
Všechno je to nějak propojené.
Jen nevím, jak.
Kde jsi byla? Od rána vyzvánějí telefony.
Někdo musel někde zmínit toho mrtvého kluka.
Co mám říkat?
- Je tady Ulrich? - Ne, proč?
Znovu projdi databázi pohřešovaných.
Podívej se i na starší případy.
Mohl zmizet už dříve. Projdi posledních 15 let, ano?
Jo, dobře.
- Ještě něco? - Ne. Vlastně ano.
Ta červená zemina...
Žádnou jsme nenašli. Alespoň ne tam, kde byl nalezen.
Musí pocházet z místa činu.
Ať se na to podívá Jankowská.
A co budeme říkat o tom mrtvém klukovi?
Kolik je hodin?
Po desáté.
Volala Charlotta.
Pořád nemá příkaz k prohlídce elektrárny.
Už je to skoro 36 hodin, Ulrichu.
NEZVĚSTNÝ
ČAS ZMIZENÍ 21:30 - 22:30
Mám pokračovat se stopami pneumatik? Když tu Ulrich zatím není...
Se stopami pneumatik?
Stopy, které se našly na silnici v den Erikova zmizení.
Ne, udělám to sama.
- Klidně ti pomůžu. - Já to udělám!
Dobře.
- Co to... - Záběr z kamery v přírodě.
Myslela jsem si, že tam něco bude.
Skončil jsi s databází?
Ne.
Tak proč se mě ptáš na stopy pneumatik?
Fajn.
Charlotte?
Je vše v pořádku?
Zmeškala jsem tvůj telefonát v den Mikkelova zmizení.
Nezeptala jsem se, proč jsi vlastně volal?
Proč jsi volal?
Já...
Nevím, já...
Asi abych ti řekl, že přijdu domů později.
O nic nešlo.
Byl jsi v kanceláři celé pondělí?
Ano.
Psal jsem zprávy
až do deseti večer.
Proč se ptáš?
ČAS ZMIZENÍ 21:30 - 22:30
Jen tak.
Něco jsem do kanceláře poslala
a zapomněla jsem na to. Jen mě zajímá, zda to přišlo.
Nic sem nepřišlo.
Dobře.
Mám povolení tady parkovat.
Chci vědět, zda byl Peter Doppler jedním z vašich klientů.
Minulé pondělí.
Můžu vidět váš odznak?
Charlotte Dopplerová.
Je to osobní nebo profesionální otázka?
Je v tom nějaký rozdíl?
Byl tu v pondělí?
Asi jo.
Čůráky nezapomínám.
Peter ho má trochu zahnutého, jako zavařenou okurku.
Má divnou chuť.
- Ale to už asi víte. - Byl tu v pondělí nebo ne?
Ne, nebyl tu už rok.
To, co potřebuje, dostává teď někde jinde.
Díky.
Začátek je koncem a konec je začátkem.
Začátek je koncem
a konec je začátkem.
Začátek je koncem...
Děti jsem nechala doma.
Je tam máma.
Dá na ně pozor.
Prý v lese našli tělo.
A taky...
Mám kamarádku patoložku a ta říkala,
že bylo znetvořené.
- Ano? - Hádej co?
- Ten pták to má taky. - Co má?
Protržené oba bubínky.
- A na to zemřel? - Ne.
Nejspíš ztratil orientaci a spadl na zem.
Roztříštěná lebka.
Stává se to často. Elektromagnetické pole naruší jejich smyslový systém
- Sloupy vysokého napětí? - Ne.
Hovoříme tu o napětí ve spektru rádiových vln.
Elektro mechanismus.
- A ty bílé skvrny na peří? - Ty bílé skvrny...
Začaly se objevovat po Černobylu. Je to druh mutace.
Radiační kontaminace?
Výši radiace jsem zkontrovala a je v normě.
- Zajímavé. - To opravdu je.
- Ještě něco? - Ne.
Věděl jsi, že samičky slimáků ukousnou slimákům přirození?
To sis vymyslela.
Nevymyslela. Pak se slimáci plazí jako samičky. Fakt.
- Kde jsi to vzala? - Ahoj!
- Tak jsem tady, Yasine. - V televizi.
Pojďme, babička na nás čeká.
Chceš svézt domů?
Vyzvedne mě máma.
Odvezu tě domů.
Bez problémů.
Máma tu bude každou chvíli.
Je šéfkou policie.
Dobře.
Tak pojď.
Ano?
Co udělal?
Co tu sakra děláš?
Co to je?
Peníze, ty blbče. Moje peníze.
Kde jsi vzala tolik peněz?
Obchoduješ s drogami?
Proto jsi byla v jeskyních?
Do toho, jak vydělávám peníze, ti nic není.
Co s tím budeš dělat?
Co s nimi budu dělat? Vypadnu z týhle hnusný díry.
Za všemi těmi pěknými úsměvy jsou jen lži.
Ty jsi stejná.
Hraješ si na dokonalou studentku, ale tou nejsi.
- Možná bys měla říct pravdu. - Chceš pravdu?
Fajn.
Rodiče spí odděleně už víc než rok.
Máma zjistila, že se tátovi víc líbí čůráci.
Jejich manželství skončilo, ale nikdo to neřekne.
A tohle skvělé tajemství stojí každý den mezi námi.
Pohlcuje všechno, co máme.
Stává se stále větším, až nakonec nezbyde žádné místo.
Až dokud tě nezadusí.
- Zapomněla jsi něco? - Ne.
Musíš vyzvednou Elisabeth se školy. Já to nestihnu.
Mám pacienta. Musím do kanceláře.
Prostě ji vyzvedni, dobře?
Může počkat v kanceláři.
Musím jet do elektrárny.
Dobře, já...
Vyzvednu ji.
Díky.
Je to všechno?
Počkej.
Před rokem jsi mi něco slíbil.
Pokud je tu něco, co mi chceš říct...
Už musím jít, jinak budu mít zpoždění.
Tik - tak.
Promiňte.
Přišel jsem pro Elisabeth.
Myslela jsem, že už ji někdo vyzvedl.
Cože?
Slečna Clemensová je nemocná. Vyučování končí ve dvě.
Elisabeth vám to neřekla?
Měla to zapsáno v žákovské knížce.
Ochranka ho našla na našem pozemku, blízko jeskyní.
Musel přelézt plot.
Nechtěl spolupracovat.
Máš štěstí, že Aleksander nepodá žalobu.
Všichni tvou situaci chápeme. Každý z nás.
Ale přelézat plot?
Porozumění je pěkné, díky.
Ale to nestačí.
Zmizelo mi dítě, jasný?
Tohle není jen spis na tvém stole.
Je to moje dítě.
Proč Mikkel?
Pořád nad tím přemýšlím. Proč on? Proč můj syn?
Proč ne jeho syn?
Nebo jeho?
Je to můj trest.
A všechno co dostanu, je zkurvený soucit. Ten si můžeš strčit víš kam.
Kde je příkaz k prohlídce?
Proč nikdo nic nedělá?
Mám ti říct proč? Protože to není jeho dítě.
Ani tvoje dítě.
Zastav, chci jít ven.
Zastav!
- Ano? - Elisabeth tam nebyla.
Kde nebyla?
Nebyla ve škole.
Slečna Clemensová je nemocná.
Nečekala tam.
Už jsem tu lesní cestu prošel dvakrát, ale nikde není.
Možná ji vzal domů někdo ze školy? Třeba Yasin?
Vrať se domů.
Možná šla jinudy. Zavolej jejím spolužákům.
Budu tam za 15 minut.
Ano, dobře.
Děkuji.
Obvolal jsem všechny ze seznamu.
Nic.
Musím mu to říct.
Musí s tím přestat.
Ztratila jsem čepici.
Kde jsi byla?
Nevyzvedla jsi mě, tak jsem šla pěšky.
A to ti to tak trvalo?
Někoho jsem potkala.
Tohle mi dal.
Kdo ti to dal?
Au! To bolí.
Chci vědět, kdo ti to dal.
Noah.
Kdo je Noah?
Řekl, že ti to patřilo.
- Jsi celá studená... - Elli?
Strašně jsem se o tebe bála.
Kde jsi byla?
Nesahej na moje věci!
Haló?
Ano.
Ne, je tady.
Právě teď.
Cože?
Ano, hned jsem tam.
Wöller našel Helgeho v lese.
PRO CHARLOTTE
Hledáme Ariadninu nit,
tu, která nás měla vést správnou cestou.
Maják ve tmě.
Chtěli bychom znát náš osud.
To, kam směřujeme.
Ale pravdou je, že časem vede jen jedna cesta.
Předurčena od počátku
a od konce,
který je také začátkem.
Musí s tím přestat.
Kdo musí přestat?
Musím ho zastavit.
Koho zastavit?
Noaha.
Už nejsem dítě.
Můžu jít do školy sám!
Musíš být Yasin.
Poslal mě Noah.
Překlad titulků: Veronika Pešková