DEN MIKKELOVA ZMIZENÍ
Bože, dej mi spokojenost přijmout věci, které nemohu změnit,
dej mi odvahu změnit věci, které mohu změnit a moudrost, abych poznal rozdíl.
Bože, dej mi spokojenost přijmout věci, které nemohu změnit,
dej mi odvahu změnit věci, které mohu...
ŠKOLNÍ PRŮKAZ - MADS NIELSEN
Tronte!
Já...
To jsem já, Peter.
Já...
Měl bys něco vidět.
Má to něco společného s tvým synem.
Ne, ne s Ulrichem.
S Madsem.
Jak...
To není možné.
Najednou sem spadl.
Madsi.
Někdo jde.
Tronte?
Claudie?
Petře.
Máme si hodně co vysvětlovat.
Ale nejdřív musíme Madse zavézt na místo, kde bude nalezen.
Nemáme moc času.
NETFLIX UVÁDÍ
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ALFA A OMEGA
12. LISTOPADU 2019
Omlouvám se.
Fakt jsem to posrala.
Od té doby, co Mikkel zmizel...
se nepoznávám.
Na tom nezáleží, dobře?
Všechno je v pořádku.
Víš, jaký je.
Vždycky se po pár hodinách vrátí.
Nikdy nebyl pryč tak dlouho.
Byl tu můj kolega, Ulrich Nielsen?
Ne. Pokud vím, tak ne.
Byl tu v sobotu, když se hádal s panem Dopplerem.
Jako kdyby s tím měl tvůj tchán něco společného.
Víš to?
Co mám vědět?
O tom chlapci z budoucnosti.
Věděla jsi to.
Tohle je pro tebe.
NEOTEVÍRAT PŘED 4. LISTOPADEM, 22:13 HODIN
- To není možné. - Co?
Spálil jsem ho.
Jak dlouho to víš?
Myslím, že odjakživa.
Když ke mně přišel tvůj otec,
byl to malý zvláštní chlapec.
Myslela jsem si, že má jen bujnou fantazii.
Že se mu stalo něco špatného, s čím se nedokázal vyrovnat.
Řekl mi...
že přišel z budoucnosti.
Nevěřila jsem mu.
Jestli jsi to věděla...
proč jsi to nezastavila?
Nevěděla jsem, že si vezme život.
Ale mohla jsi zachránit Mikkela!
Teď mám novou babičku a je to ředitelka mé školy!
Její manžel, který spí s mojí mámou, hledá svého syna, který je můj otec!
Před pár dny jsem políbil svou tetu.
A šílené na tom je...
že s nimi nic není.
Jsou v pořádku.
Já jsem ten špatný.
Myslím si, že věci...
bez ohledu na to, jak jsou nenormální
nebo nám připadají zvláštní,
se dějí z nějakého důvodu.
Kdo jsme, abychom si hráli na Boha?
Co je minulost, to je minulost.
Ale ty...
žiješ tady a teď.
Kdo ví, co nám přinese budoucnost?
Chci, aby se všechno vrátilo do normálu.
Jako dítě snil Houdini o tom, že se stane kouzelníkem.
Máš stejný sen?
Ano.
Ale magie, kterou chci umět, je nemožná.
Jaká to je?
Chci se konečně probudit.
Slyšel jsi o paradoxu mistra Čuanga?
Zdálo se mu, že je motýl.
Vzbudil se a nevěděl, jestli je člověk,
který snil, že je motýl
nebo je motýl, který snil,
že je člověk.
Co jsi ty?
Člověk nebo motýl?
Možná jsem obojí.
Jmenuji se Egon Tiedemann.
Pro začátek byste mi mohl říci vaše jméno.
Tiedemann?
Egon, ano...
Samozřejmě.
Mým jediným plánem je brát životy.
Čím více, tím lépe se cítím.
- Jste satanista? - Satanista?
Ne, jsem policista.
Policista?
Je to píseň z 80. let.
Nebude se vám líbit.
Dívejte se do foťáku.
Proč jste zabil ty děti?
Nezabil jsem je. Snažil jsem se je zachránit.
Co jste udělal s Helgem?
Stále žije.
Musí. Jinak by ty děti nebyly mrtvé.
Kde je Helge teď?
- Kde je? - Můžu změnit všechno.
Můžu změnit všechno, co se stane, ale musíte mě pustit.
Podívejte se do foťáku, prosím! Podívejte se!
Ne!
Víte, co tu děláme s vrahy dětí?
Ty hloupej kteréne.
Jsi přesně tak tupej jako všichni v tomhle městě.
Pusťte mě!
Už jsi začal pít nebo začneš, až tě opustí žena
a ty si uvědomíš, jak jsi žalostný a ubohý?
Pusťte mě! Pusťte mě!
Pusťte mě odsud! Pusťte mě!
Musím jít za synem. Musím ho najít!
Čekal jsem na tebe.
Ve čtvrtek.
- Jo, sakra... - Co myslíš tím "sakra"?
Nikomu jsem neřekl, žes byl v blázinci.
Lhal jsem kvůli tobě.
Francie, bagety...
Bla, bla, bla...
Vypadá to, že lžeš i sám sobě.
Už mě ani nepotřebuješ.
Martha mi řekla všechno.
- Prostě se to stalo. Fakt jsem nechtěl... - Co jsi nechtěl?
Vykašlat se na mě?
Lhát mi?
Rozdat si to s mojí holkou?
Jsi jenom zasranej hajzl!
Přesně jako tvůj fotr.
Co to děláte?
Zbláznili jste se?
Už se sem nevracej!
Vypadni odsud, sakra!
Opravil jste ho.
Tamten je váš.
A tenhle je můj.
Postavil jsem ho už před mnoha lety.
Je to stejné zařízení,
ale v jiném stavu.
Podívejte.
Je to jako, když
se díváte na začátek a konec něčeho ve stejnou chvíli.
Počkejte.
Tahle věc tady
vysílá určitý signál.
Elektromagnetický impuls.
Jako by se snažil s něčím komunikovat.
A podívejte se na tohle.
Tato část se nikdy nepohnula.
Bylo to v návrhu, ale nikdy jsem nevěděl, k čemu to slouží.
Tato věc komunikuje se zařízením.
Nejen, že minulost ovlivňuje budoucnost.
Ale i budoucnost ovlivňuje minulost.
Vidíte.
Kdybyste mi v budoucnosti neukázal, jak to zařízení vypadá,
nebyl bych schopen ho dostavět.
Paradox, že?
Tyto otvory
také neexistovaly.
Netuším, k čemu slouží.
Co je to?
Cs-137.
Radioaktivní izotop cesia.
Zařízení vytváří Higgsova pole.
Zvyšuje množství cesia
a elektromagnetický impuls způsobí,
že imploduje do černé díry.
Ta samá věc se musela stát během té nehody v elektrárně.
Proč jste se nakonec rozhodl, že mi pomůžete?
Proč?
To je velké slovo.
Proč se rozhodneme pro jednu věc a pro ostatní ne?
Záleží na tom, zda je rozhodnutí založeno
na výsledku sérií příčinných souvislostí?
Nebo zda pochází z neurčeného pocitu ve mně?
Možná, že vše v mém životě směřovalo k tomuto okamžiku.
Jsem součástí skládačky,
kterou nemohu pochopit
ani ovlivnit.
Řeknete mi,
jaká je budoucnost?
Doufám, že do zítřka bude jiná než dnes.
Ano?
Tvého otce jako dítě unesli, že?
Pamatuješ si, kdy přesně?
Já...
Můžeme si promluvit? Já...
- Musím ti něco říct... - Kdy to bylo? V roce 1953, 1954?
Na podzim roku 1953.
1953.
Přesně před 66 lety.
Dvakrát 33.
- Vše je propojené. - Poslouchej, Charlotte...
Musím s tebou mluvit.
Později, dobře? Musím jet.
Můžu vám pomoci?
Hledáte mě?
Musíš přestat.
Přestat s čím?
Využívá tě.
Všechny jeho sliby jsou jen lži.
S někým si mě pletete.
S nikým si tě nepletu.
Jak jsem řekl.
Vše, co Noah říká
je lež.
On není vyvolený.
Ty nejsi vyvolený.
Nechce svět zachránit před zlem.
On je zlo.
Dnes je ten den.
Začátek i konec.
Neopakuj moje chyby.
Musíš přestat.
Musíš přestat!
Já musím přestat.
Co se ti stalo?
Porval jsem se.
Cože?
S kým?
To je jedno.
Jak to myslíš, že je to jedno?
Všechno bude v pořádku.
Ve škole jsem něco nechal.
Neboj se. Všechno bude v pořádku, mami.
Charlotte se mě ptala na chatu.
A na Helgeho.
Ohledně toho, co se stalo v roce 1953.
Ještě pár hodin a bude konec.
Mads bude žít.
Ty jí věříš?
Všechno, o čem řekla, že se stane, se za posledních 8 dnů stalo.
Přesně tak, jak je to napsáno.
Proč byla polovina stran vytržených?
Co se stane zítra?
Zítra...
bude všechno nové.
Ale pokud neexistuje Bůh,
proč věříme lži?
Protože dáváme přednost lži před bolestí.
Před lety, když jsem byl malý kluk,
k nám přišel cizinec.
Vypadal jako by byl ve válce.
Moc toho neřekl.
V očích měl takový zvláštní smutek.
Smutek, který vidíte u lidí, jenž chtějí zemřít,
ale život je nenechá.
Pronajal si pokoj v našem domě.
Hned vedle mého.
A...
někdy jsem ho slyšel mluvit ze spaní.
Zmatená slova.
Ale v jednu noc byla najednou zřetelná.
Stál v chodbě,
oči doširoka otevřené a řekl:
„Nic není zbytečné.“
Ani jediný nádech.
Ani jediný krok nebo jediné slovo.
Ani bolest.
Věčný zázrak toho Jediného.
Nic z jeho slov jsem nepochopil.
Teprve po letech, když jsem cítil bolest,
jsem pochopil, co tím myslel.
Že žádná z těch strašných věcí, které nás zasáhnou, by neměla být marná.
To je můj syn!
Dělají nás tím, kým jsme.
Dávají nám sílu.
Tvá bolest tě dělá tím, kým jsi, Helge.
Ale už nad tebou nemá sílu.
Kdo je další?
Jonas Kahnwald.
Bude v pořádku. Nebojte se.
Kdykoliv ho můžete navštívit.
Vezmu tě do nového domova.
Je tam hodně dětí.
- Slyšíš mě? - Pojďte.
Pojďte.
Rozhodla jsem se, že ho adoptuji.
A během adopčního řízení si ho vezmu do dočasné péče...
Tak snadné to nebude.
Mám doporučení. Mám dům.
- Já... - Je to velice komplikovaný proces.
Já vím.
Může to vypadat unáhleně.
Ale není.
- Nemůžu se rozhodnout... - Ten chlapec mě má rád.
Věří mi.
Jsem jediná, kterou k sobě pustil a...
A já...
ho mám také ráda.
Jaký je dnes den?
- Dvanáctého. - A rok?
1986.
Jsi odsud?
Co tu děláš?
Musím někoho oživit.
Jak se to dělá?
Těžko se to vysvětluje.
Můžeš je oživit?
Ne, musíš je najít, když budou mladší.
Když ještě nebudou mrtví.
To nemění nic na tom, že zemřou.
Jsi blázen.
Možná.
"Helge Doppler. Devět let.
Ztratil se 10. listopadu 1953.
Únos je spojován s neznámou osobou."
Strana pět.
JE TENTO MUŽ VRAHEM DĚTÍ?
Pusťte mě. Prosím!
Prosím, pusťte mě.
Kde je Helge?
Nechceš mluvit?
Já tě to naučím.
Kdo jste?
- Nemusíš se bát. - Hele!
Hele! Co to má být? Co to je?
Proč jsi mě tu zamkl?
To jsem nebyl já.
To byl Noah.
Kdo je Noah?
Kde jsem? Co to je?
Je to prototyp stroje času.
Ty jsi pokusné morče.
Průchod v jeskyni se nachází přesně pod tímto bunkrem.
Když se otevře, energie proudí přes tento pokoj.
Ale musí být znásobena.
Ne DeLorean.
Žádné pískání nebo pára.
První stroj času je bunkr se čtyřmi stěnami.
Ale pořád nějak nefunguje.
- Pusť mě. - Nemůžu.
Je to jediná možnost, jak vše vrátit do normálu.
Kdo jsi?
Ty to nevíš?
Ten dopis.
Spálil jsi ho.
A přesto stále existuje.
Nosil jsi ten dopis téměř 33 let, než jsi ho poslal dál.
Sám sobě.
Já jsem ty.
Jmenuji se Jonas Kahnwald.
Já jsem ti poslal ten dopis.
Nebo vlastně ty mně.
Všechno, co prožíváš, jsem už zažil.
Spálil jsem dopis přesně jako ty. A dostal jsem ho zpátky od babičky.
Už jsem zažil i tenhle rozhovor.
Ale tenkrát jsem byl na druhé straně.
Myslíme si, že jsme svobodní, ale nejsme.
Jdeme po stejné staré cestě.
Znovu a znovu.
To je šílené!
Nedává to smysl!
Můžeš mě pustit.
No tak, pusť mě ven!
Dlouho jsem si myslel, že je to šílené. Že já jsem šílený.
Nemůžu tě pustit, protože pak se nestaneš tím, kým jsem dnes.
Kdybych teď mohl změnit svou minulost, změnil bych to, kým jsem teď.
A pak bych nemohl zničit tu díru jednou provždy.
Proč jsi políbil Marthu?
Nejsme svobodní v našich činech, protože nejsme svobodní v tom, co chceme.
- Nemůžeme překonat věci hluboko v nás. - Přestaň.
Přestaň.
Prosím přestaň.
Musím přivést Mikkela zpátky...
Chci všechno vrátit do normálu.
Chci zastavit tyhle hnusný sračky!
To pořád můžeš.
O 33 let později. Pořád to chci.
Ale Mikkel...
Náš otec je jen malá součást této sílící nemoci.
Viděl jsem věci, které by neměl vidět nikdo.
Je mi to líto.
Počkej.
Hele!
Počkej!
Hele!
Jen krátké mrknutí a pak se vrátí noc,
Nějak ta budoucnost začíná, někde, někdy.
Nebudu čekat dlouho,
Láska vzniká statečností, tak neotálej.
Jedeme nocí na ohlivých kolech vstříc budoucnosti...
ČTVRTEK, 13. LISTOPADU 1986: VÁŽNÁ NEHODA NA KŘIŽOVATCE
PŘIJĎ DO CHATY. MUSÍME SI PROMLUVIT. PETER
NOAH
CO NOAH CHCE?
Všechno je o začátku.
Jonas starší zničí tu díru, ale...
neuvědomuje si, že to bude on,
kdo spustí její činnost.
Paradox.
Cesium v jeho zbytečném přístroji
nezničí díru navždy.
Vlastně ji vytvoří.
Myslí si, že je zachránce.
Ale Claudie mu lhala.
Většina lidí je jen pouhými figurkami na šachovnici.
Vedených neznámou rukou.
Žijí jen proto, aby byli obětováni vyššímu účelu.
Jonas, Mikkel, ty děti.
Nejsou nic jiného než nešťastné, ale nezbytné tahy po šachovnici
v nekonečném boji dobra proti zlu.
Existují dvě skupiny bojující o kontrolu nad cestováním časem.
Světlo a tma.
My patříme ke světlu.
Nezapomínej na to.
I když některé věci, které děláme, mají temnou povahu.
Ale žádné vítězství se neobešlo bez obětí.
Dokud budeme v této časové smyčce,
musíme se ujistit, že se všechny kroky budou opakovat.
Přesně tak jako předtím.
I když nám to připadá nelidské.
I přes oběti, které se od nás vyžadují.
Ale věř mi,
že ostatní jsou ti skutečně nelidští.
Ztratili veškerou lidskost. Patří temnotě.
Tvá babička, Claudia, patří temnotě.
Nikdy jí nevěř.
Ať ti řekne cokoliv.
CESTA ČASEM
Jonas jí věřil předtím a bude jí věřit i nadále.
Jonas si myslí, že vše změní...
ale je jen její loutkou.
Nic lepšího si nezaslouží.
Čas je nekonečný úsek.
Milióny spojených koleček.
Abychom zvítězili, musíme být trpěliví.
Náš čas přijde.
Osvobodíme lidstvo od nevědomosti.
Od bolesti.
Ale musíš být silný.
Dokážeš to?
Ano.
Je čas.
ULRICH
CESTA ČASEM
KE DNI MATEK 1986
Jeden, dva...
Jeden, dva, tři.
Hej, ty. Ruce vzhůru!
Na zem!
Kdo jste?
Kde to jsem?
Jaký je rok?
Vítej v budoucnosti.
Překlad titulků: Veronika Pešková