Jeg har sett deg vokse opp.
Bli en mann.
Hele livssyklusen din.
Tiden valgte deg.
Gud valgte deg.
Ikke glem at vi er hjemmet ditt også nå.
Ingenting kan skade deg her.
Vi passer på deg.
Tiden er alltid med deg. Samme hvor du drar.
Du bærer den i deg. Og den bærer deg.
Den ser og hører alt du gjør og sier.
Tikk.
Takk.
Tikk, takk.
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Claudia! Har du ikke dratt ennå?
Jeg... Jeg glemte melkepengene.
-Men det går fint. -Vent.
Ta litt fruktdrops.
Takk.
Å gud!
Tror du hun la merke til det?
Ikke vær redd. Alle familier har sine hemmeligheter.
-Hvor skal du? -Ikke noe spesielt sted.
Bare løpe noen ærend.
Du er vakker.
FIRE DAGER TIL APOKALYPSEN
Helge?
Og hvis vi vet at Han lytter til det vi ber om,
kan vi være sikre på å få det vi ber Ham om.
Han mister ingenting av syne. Han returnerer alle ting.
Syv måneder har gått, og vi har fortsatt ingen anelse om hvem monsteret er.
Hvorfor nekter han å avsløre identiteten sin?
Hvorfor leter ingen etter ham?
Det får en til å lure på hvordan noen folk lever.
Nesten som spøkelser.
Egon?
Kan jeg spørre deg om noe?
Du og din kone...
Er ting fortsatt...
-Har dere fortsatt... -Ofte?
Nei. I det hele tatt.
Se på det.
Jeg trodde ikke de ennå laget folk som deg.
Egon, Egon...
Man må lette litt på trykket.
Ekteskapet er ikke... Slik man blir fortalt.
Så fort de får barn, blir de en annen person.
Det er som om de er gift med snørrungene. Det er slik naturen ønsket det.
Men der ute...
...finnes det fortsatt mange unge knopper å plukke.
De fant ham!
-Fant hvem? -Doppler-gutten.
Helge Doppler.
-Liket av ham? -Nei. Gutten er i live.
Han spaserte inn døren som om ingenting hadde skjedd.
Liker du din mor?
Min er merkelig iblant. Hun oppfører seg alltid som om jeg ikke forstår noen ting.
Når jeg får barn, skal jeg bli annerledes.
Hvorfor snakker du aldri om hvordan det var der du kommer fra?
Før du kom til Winden.
Moren min var ofte trist. Jeg bodde på barnehjem i evigheter.
Hun liker ikke å snakke om det, så jeg gjør ikke det heller.
Har du ingen annen familie enn moren din?
Moren min har en bror.
Men jeg tror de hater hverandre.
Tror du hun er lykkelig her?
Vil du vise meg den nå?
Hvor er de pokkers spøkelsene?
-Har du sett boken min? -Hvilken bok?
Gjenferdene!
Du trenger ikke glo sånn på meg. Jeg vet at jeg er sen.
-La du den der? -Nei, jeg...
Jeg tenkte kanskje...
Kanskje du vil droppe skolen og finne på noe hyggelig sammen?
Jeg vet ikke. Det er bare så lenge siden vi har gjort noe sammen.
Jeg har en tyskprøve i dag, og så tenkte jeg å dra til innsjøen senere.
Kanskje en annen gang.
Regina, vent.
Jeg liker hvordan du har håret ditt.
Det får deg til å se... Så voksen ut.
Takk.
Jeg har ikke tid. Jeg må stikke.
Tid...
EN REISE GJENNOM TIDEN
TIL CLAUDIA FRA HELGE
"Mitt eneste mål er å ta mange liv.
Jo flere, desto bedre føler jeg meg."
Hei, Mrs. Doppler.
Jeg har allerede fortalt kollegaene dine alt.
Jeg vil gjerne stille Helge et par spørsmål.
Han har ennå ikke sagt et eneste ord.
Det er noe merkelig ved gutten.
Det vil ikke ta lang tid.
Helge?
Husker du meg?
Jeg er Claudias far.
Vil du fortelle meg hvor du har vært hele denne tiden?
Og med hvem?
Hvem gjorde det mot deg?
Overbetjenten spurte deg om noe.
Si noe, for Guds skyld!
Jeg ville bare høre hvordan du hadde det.
Det høres kanskje merkelig ut, men...
Denne boken fra i fjor...
-Hvorfor ga du den til meg? -Jeg...tenkte...
...at du kanskje er den eneste som forstår meg.
Tiden...er alltid med deg.
Samme hvor du går.
Du bærer den i deg. Og den bærer deg.
Den ser og hører alt du gjør og sier.
Hva skal det bety?
Han sa...
...at det er en kamp mellom ondt og godt, mellom lys og mørke.
At de reisende kan omgjøre alt som skjer.
Om vi lykkes, kommer det aldri til å skje.
-Hvem sa det? -Noah.
Hvem er Noah?
Du må ikke stole på ham. Aldri. Hører du? Aldri!
Helge!
Jeg er lei for det.
Jeg ønsker ikke noe av dette.
Tikk.
Takk.
Tikk.
Takk.
Var det noen som så deg?
De sendte Helge tilbake i dag.
Noah er tilbake, også.
Jeg er ikke redd for ham lenger.
-Dere deler samme blod. -Man velger ikke familien sin.
Å avvise sitt eget blod betyr å befri seg selv. Det sa du selv.
Familien vår former oss allikevel gjennom hele livet.
Sic mundus...
De forbereder neste syklus.
Om fire dager.
Din bror er en blind tosk.
All lidelsen han påfører folk. Men det skal ta slutt.
Du må gi meg dette. Ikke nå. Det er ennå tid.
I dag?
Jeg ville takke deg. For alt.
Moren min elsker deg, visste du det?
Hun vil gjøre deg veldig lykkelig om du lar henne.
Er du H.G. Tannhaus?
Heterokromi.
Ett blått øye,
og ett brunt.
Har du skrevet denne boken?
Jeg lurte på når dagen ville komme.
Når vi ville møtes igjen.
Jeg kjenner deg ikke engang.
Men jeg kjenner deg.
En evigvarende syklus.
Merkelig.
Og han snakket ikke?
Hva tror du? Han bare dukker opp ut av det blå.
Kanskje...det allikevel ikke er noen sammenheng mellom dem.
Galningen som drepte barna, og Doppler-gutten.
Hvordan kan han ha gjort det? Han har sittet i fengsel i seks måneder.
-Kanskje han ikke var alene. -Du mener at han har en medsammensvoren?
Besøk galningen igjen.
Kanskje han snakker nå.
En medsammensvoren. Ja.
LUKKET PSYKIATRISK AVDELING 3
Jeg vil vite hva alt betyr.
Teksten her.
Du sa de ordene til meg i 1953.
Men denne...ble ikke sluppet før i fjor.
Du sa...
...at du hadde en sønn selv.
Hvorfor drepte du barna?
Jeg drepte ikke barna.
Jeg ville redde dem.
Du sa jeg kommer til å dø.
Hvordan visste du at jeg har kreft?
Den hvite djevelen.
Vet du hvem det er?
Du er sykere i hodet enn meg.
Hvorfor fortalte du oss aldri hva du heter?
Hvem er du?
Ulrich.
Ulrich Nielsen.
Og jeg kommer fra framtiden.
Jeg er det man kaller en bedrager.
Har du noen gang hørt om støvelstropp-paradokset?
Nei.
I et støvelstropp-paradoks
blir en gjenstand eller informasjon
fra framtiden, sendt tilbake til fortiden.
Det skaper en evigvarende syklus
hvor gjenstanden ikke lenger har noen egentlig opprinnelse.
Den eksisterer
uten noensinne å ha blitt skapt.
Enkelt sagt har denne boken reist tilbake i tid.
Den fant meg før jeg i det hele tatt skrev den.
Alt er et spørsmål om opprinnelse.
Hvor er begynnelsen? Når er begynnelsen?
Finnes det i det hele tatt en begynnelse?
Verden er full av slike paradokser.
Men for det meste av tiden velger vi å snu blikket vekk.
Lykke til, men han snakker ikke. Med noen.
Jeg tror ikke du vil få noe ut av ham.
Hallo?
Mitt navn er Tiedemann.
Egon Tiedemann. Husker du meg? Jeg arresterte deg i fjor.
Det er et par ting jeg vil spørre deg om.
Doppler-gutten er hjemme igjen.
Jeg vil vite hvor Helge har vært.
Har du en medsammensvoren?
Om du snakker, kan det kanskje... Bedre situasjonen din her.
Det er medisinene hans.
Vi må gi ham beroligende.
Har han sagt hva han heter ennå?
Ikke som jeg vet.
Jeg heter Ulrich Nielsen.
MADS NIELSEN (12) SAVNET
POLITIET STÅR UTEN SPOR
WINDEN-GUTT FORSVINNER SPORLØST
REFERANSEMAPPE KAHNWALD, MICHAEL
AVSKRIFT AV AVHØR
Navn ukjent.
Alder 9-11.
Hevder farens navn er Ulrich Nielsen.
Vil du ikke snart fortelle meg hvorfor du har kommet?
-Du vil vite hvordan det funker. -Hvordan visste du det?
Hun sa at du ville komme til meg en vakker dag,
og at jeg skulle forklare deg apparatet.
Du selv, altså.
Ditt framtidige selv.
Paradokset er at for kort tid siden ville jeg ikke ha kunnet forklare det.
Men i fjor var det noen andre som forklarte det for meg.
En annen...
...tidsreisende.
Jeg tror hun visste det.
Hun visste alt som kom til å skje, helt fram til dette øyeblikket.
Hun visste at du ville komme hit, så jeg kunne forklare deg,
og dermed også henne,
hvordan apparatet fungerer.
Det er noe uhyggelig ved ham.
Som om han var tom på innsiden, ikke noe annet enn et skall.
Han var aldri det smarteste barnet, men han var heller ikke sjelløs.
Han skremmer meg.
Og uten Bernd hjemme vet jeg ikke hvordan jeg skal håndtere situasjonen.
Kanskje Djevelen selv har tatt ham i besittelse.
Vær så snill å ta en titt på ham og si at han er i god behold.
Og han har ikke sagt et ord?
Helge, kom ned. Det er noen som vil snakke med deg.
Tiden er alltid med deg. Samme hvor du er.
Du bærer den i deg. Og den bærer deg.
Den ser og hører alt du gjør og sier.
Din mor er bekymret for deg.
Skal vi vise henne at hun ikke har noen grunn til å være det?
Jeg vil at du leser dette for meg.
Kan du gjøre det?
"Du er min beskyttelse,
mitt skjold. Jeg håper på ditt ord."
Han snakker!
Gi ham litt tid.
Jeg er sikker på at han bare velger ordene sine med omhu.
Du kan beholde den.
Kan du ikke bli litt til?
Han har vendt tilbake.
Til sin mors favn.
Han er et mirakel.
Ikke glem det.
Så hva gjør du her egentlig?
Jeg prøver bare
å fylle noen hull i noen gamle mapper.
For å få orden i sakene.
Jeg vil gjerne snakke med gutten.
-Michael sover. -Midt på dagen?
Han følte seg ikke bra.
Har han noen gang snakket om foreldrene sine?
Michael ønsker å legge det bak seg.
Han har et nytt liv nå.
Har han noen gang nevnt navnene deres for deg?
Fornavn?
Kallenavn?
Navnet Ulrich?
Han har ikke nevnt det for deg heller?
Har han noen gang...
...snakket om Den hvite djevelen?
Nei. Jeg forstår ikke poenget med alle disse spørsmålene.
Kanskje jeg kan snakke med ham i morgen?
-Greit. -Fint.
Om du kommer på noe annet,
så er det bare å ringe meg.
Greit.
SOVEPILLER
Jeg...
Jeg har sovet dårlig igjen.
Mareritt.
En ting til.
Har du et bilde av gutten?
Bare til saksmappen.
Bare til saksmappen, altså?
Bare til saksmappen.
Hva vil du her?
Sendte Claudia deg?
Om du tror Adam vil ta deg tilbake, så tar du feil.
Du valgte side. Det finnes ikke frelse for deg.
Jeg vet hvor de manglende sidene er.
Jeg vet også hvor lenge Adam har lett etter dem.
Tror du ikke han vil gjøre hva som helst for å få klørne i dem?
Jeg tror ikke et ord av det du sier.
Hun ville aldri ha fortalt deg hvor de er.
Claudia har dem på seg.
I gjengjeld vil jeg at du sier til Adam at jeg vil komme tilbake.
Før den nye syklusen begynner.
Ofrer du henne?
Du kan ikke hate din egen søster slik du hater henne.
Se på det som en forsoningsgave.
Ja?
Det er noen her for å treffe deg.
Ja vel.
Du kan gå inn.
Kan jeg hjelpe deg?
Ett brunt øye, ett blått.
Det er uvanlig.
Som min datter.
Du er en altfor god person.
Men det har du alltid vært.
Verden fortjener deg ikke.
Unnskyld meg, men...
Kjenner vi hverandre?
Jeg er her fordi jeg må fortelle deg noe.
Jeg er lei for det.
Hva er du lei for?
Alt.
Du fortjener ingenting av dette.
Men iblant blir de gode truffet hardest.
Jeg forstår ikke.
Det vil du, én dag.
Og da vil jeg at du skal vite
at jeg er lei for at ting endte slik de endte.
Enten så forteller du meg hva dette handler om øyeblikkelig,
eller så må jeg be deg gå straks.
Jeg er lei for det, virkelig.
Ms. Tiedemann, jeg har prøvd å få tak i deg i hele dag.
Pressefolkene har ventet i over en time.
Og...
Og?
Jeg utsatte møtet til 10.30 i morgen.
Etter det er det møte med fagforeningen.
Avlys alle avtaler.
Og én ting til! Din far...
Han er her.
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Hva gjør du her?
Hvorfor ringte du ikke først?
Jeg ville snakke med deg.
-Det tar ikke lang tid. -Det passer veldig dårlig nå.
Du kan ikke bare dukke opp uanmeldt.
Hvorfor ikke sette opp en avtale med sekretæren min som passer oss begge?
-Neste uke, for eksempel. -Jeg har kreft.
Prostata.
Jeg ville ikke bekymre deg.
Men kreften har spredd seg.
Og jeg tenkte det var best at du visste det.
Jeg...
Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Det er greit.
Jeg ville bare at du skulle vite det. Jeg skal gå nå.
Du har sikkert masse å gjøre her.
Pappa!
-Du er tilbake! -Hei, min nydelige prinsesse.
Hvor er mamma?
Du ser trist ut.
Kan du holde på en hemmelighet?
Jeg tror jeg så en heks i dag.
-Det finnes ikke hekser. -Jo da!
Denne var ekte.
Hvordan så hun ut?
Langt, hvitt hår. Som i eventyrene.
Og hva sa hun?
At hun var lei seg.
Det høres ikke ut som en heks.
Og hvordan vet du det? Du har jo aldri sett en.
Er de til mamma?
Ja.
Du er en altfor god person, pappa. Verden fortjener deg ikke.
Er alt i orden?
Ja.
Jeg hadde bare et déjà vu.
Jeg pleide å tenke at det verste som kunne hende en person,
var å miste sitt eget barn.
Men vi kan ikke gjøre noe med det.
Samme hvor hardt vi prøver å holde fast på dem,
så drar de sin vei, før eller senere.
Foreldre...
Barn...
De deler bare samme sti i deler av livene sine.
Til sist...
...er de milevis unna hverandre.
Forrige vinter...
...kom det en gutt til Winden. En fremmed.
Han sa noe merkelig til meg den gangen.
Det gir ingen mening, men...
Kanskje kreften allerede har gjort meg gal.
Kjenner du denne gutten?
Er han her?
Hvor er han?
Visste du at han var her? Visste du det hele denne tiden?!
Hvor er han? Fortell!
Kom igjen, si det!
Hvor er sønnen min?
Slipp meg!
Hvor er Mikkel?
Jeg har stengt for dagen.
Det er deg! Jeg...
Den... Den er ikke ferdig ennå.
Det vil ta enda 33 år før den blir ferdig.
Denne greia... Tegningene...
Jeg forstår ikke helt hva det er.
Jeg har sett denne før.
EN REISE GJENNOM TIDEN
Hele livet vårt lurer vi på hva hensikten vår er.
Dette er din.
-Behold den. Jeg trenger den ikke lenger. -Hvorfor gir du meg den?
Jeg er snart død.
Jeg... Jeg forstår ikke.
Det vil du.
Én dag.
Og da møtes vi igjen.
Før du dør.
Nei. Etter det.
Hvordan... Hvordan er det mulig?
Tid er bare en illusjon.
Da må du forklare meg hvordan apparatet funker.
Jeg vet ikke hva det skal brukes til. Hvorfor kan du ikke fortelle meg det?
Fordi du fortalte meg at noen andre forklarte deg det.
Ting skjer i sitt tempo, slik de alltid har gjort.
Nei, jeg har ikke fortalt deg noe. Ingen har forklart noe for meg.
Ikke ennå.
Men i framtiden.
Alt dette vil ta slutt snart.
Men fram til da må alt fortsette slik det alltid har vært.
Vent. Vær så snill.
EN REISE GJENNOM TIDEN H.G. TANNHAUS
Du trodde du kunne stole på henne.
Hun forrådte deg.
Uten så mye som å blunke.
Du tok alt fra meg. Du skal dø!
Og alt du står for, vil dø med deg.
Jeg vet at jeg skal dø.
Men kommer jeg til å tape denne kampen?
Eller er dette, møtet vårt, du og pistolen din,
bare en del av et spill du fortsatt ikke vet hvordan man skal spille?
Du tror du kan manipulere meg med ordene dine.
-Jeg er ikke lenger en av brikkene dine. -Men du er fortsatt en av Adams.
Paradiset han lover dere, er ikke annet enn ren løgn.
Han selger dere illusjonen av frihet.
Spør deg selv om du virkelig er fri.
Om du virkelig var fri,
ville du hatt et valg.
Har du noe valg?
LIKET AV UIDENTIFISERT KVINNE FUNNET I SKOGEN
Det er ikke mulig.
Charlotte?
Det er ikke...
Nei, dette stemmer ikke.
Det er ikke sant.
Samme hvor mye vi kjemper imot,
så er vi knyttet sammen gjennom blodet.
Vi kan ta avstand fra familiene våre og ikke forstå handlingene deres.
Men allikevel, når alt kommer til alt, vil vi gjøre alt for dem.
En felles tråd
som knytter livene våre sammen.
Hadde hun med seg sidene?
Hun fikk som fortjent.
Til slutt får vi alle
det vi fortjener.
Tekst: Marie Wisur Lofthus