Hvor begynte det hele?
Hvor begynte dette?
I fortiden?
I framtiden?
Hvem kan si sikkert når det begynte?
Velkommen til framtiden.
Jeg vil at denne syke faenskapen skal ta slutt!
Vil vi noensinne klare å forstå opprinnelsen til det hele?
Eller finnes det enda en begynnelse før det?
Og før det igjen?
Og før det?
Finnes det i det hele tatt en begynnelse og en slutt?
Eller henger alt sammen i en endeløs sirkel,
hvor "begynnelse" og "slutt" bare er to forskjellige ord
for ett og samme øyeblikk?
Mikkel?
Mikkel!
EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
På en måte
Begynner framtiden Et eller annet sted
Jeg vil ikke vente
Bare de modige våger å elske Nøl ikke
Vi glider fram på ildhjul Mot framtiden gjennom natten
Bø!
God morgen.
God morgen, ditt dovendyr.
Nå?
-Hva er planene dine? -Jeg skal til innsjøen med de andre.
Det skal blåse opp til storm senere, vet du.
-God morgen. -God morgen.
Ikke glem festen til Katharina og Ulrich i dag. Ikke kom så sent tilbake, ok?
Sikker på du ikke vil bli med?
Noen som vil ha kaffe?
Faen.
Jeg må stikke.
Går det bra, pappa?
Ja, det går fint.
Alt er i orden.
Jeg fikk bare en déjà vu...
Ok. Ses senere.
Tror du ikke det ville være bra for deg å komme deg litt ut?
Kan du ikke i det minste prøve?
For meg.
Jeg må gjøre ferdig bildet mitt.
DAGEN FØR MICHAEL TAR LIVET SITT
Hva er det?
Jeg har så mye å gjøre i dag.
Jeg venter mensen, og jeg har ikke barbert meg på evigheter. Jeg beklager.
Jeg bryr meg ikke.
-Beklager. Jeg kan ikke. -Du kan.
-Ulrich, jeg kan ikke. -Kan dere ikke banke på?
Jeg tror jeg er syk. Jeg er full av røde flekker.
-Kanskje jeg har denguefeber? -Kom hit.
Faen!
Du har røde hunder.
Måtte du velge i dag av alle dager å få det på?
Kom, vi må dra til legen.
DRAP I MARBURG ULØST 33 ÅR ETTER. POLITIET JAKTER TO GJERNINGSMENN.
Kommer du innom senere?
-I ettermiddag, lunsj på hotellet. -Ja, selvsagt.
Er alt i orden?
Ja.
Er du sikker?
Da ses vi senere.
Hei!
Hvor er barna?
Jeg har vært på gamlehjemmet.
Skal vi bare fortsette som dette?
At du ikke tror et ord av det jeg sier lenger?
Si noe, da!
Kanskje det er derfor alt dette skjedde.
Fordi jeg ikke får noen ting av deg. Ingenting.
Som om du er død på innsiden.
Angående i kveld...
Jeg tror det er best om jeg drar til Nielsen alene.
Har du hørt om damen som druknet her?
Gi deg!
Når vannet er klart, kan man se kjolen hennes der nede.
Og iblant kjenner man hendene hennes på beina når man svømmer.
Men det er ikke det verste. Det verste er når hun er sulten.
Da trekker hun folk ned til seg.
Din jævel!
Veldig morsomt.
Kommer du i kveld?
Jeg tror det.
Iblant lurer jeg på om foreldrene mine egentlig er lykkelige sammen.
Eller om folk bare gjør det beste ut av det de har.
Er foreldrene dine lykkelige?
Aner ikke.
Hva er det?
Ser gammel ut.
Det er Sankt Christopher. De reisendes skytshelgen.
Ikke spør.
Hei, Jonas. Skulle ikke dere dra til innsjøen?
Martha og Magnus dro for lenge siden.
Ultimate knokehilsen?
Ikke rør den pestbefengte gutten. Han har røde hunder.
Hvor er sykkelen din? Trenger du skyss?
Da ses vi i kveld.
Jeg vet om en som blir veldig glad hvis du kommer, og det er ikke Magnus.
-Ulrich! -Alle vet da at Martha er gal etter ham.
Gi deg!
Kom igjen, hopp inn.
-Nei, det går greit. Helt sant. -Ja vel.
Da ses vi senere, Romeo.
Herregud.
Magnus?
Du beveget deg ikke, og jeg...
Jeg trodde du var død. Han sa det finnes et lik her.
Jeg er i levende live
Kult.
ARIADNE ET SKUESPILL
Er det noe?
Jeg bare...
Jeg bare tenkte.
Skulle du ikke iblant likt å vite hva som kommer til å skje?
I framtiden, mener du?
Ja, eller...
Kanskje bare de neste fem minuttene.
Iblant får jeg en følelse av
at noe skal til å skje.
Skjønner du?
Angrep!
Faen!
Hva er det?
Jeg må stikke.
Hvor da?
Vi ga bestemor Ines et nettbrett til bursdagen hennes.
-Jeg skulle lære henne å bruke det. -Ok.
Så... Da ses vi senere.
Jonas?
Hvorfor har du med deg regnjakke?
Det skal regne senere.
Vel, så...
Skulle du ikke dra?
Er alt i orden?
Jeg trodde jeg fortsatt hadde tid.
Hvorfor sier folk det egentlig?
"Å ha tid."
Hvordan kan du "ha tid", når det åpenbart er den som har deg?
Er det noe som har skjedd?
Du er annerledes.
Jeg ville fortelle deg noe.
Jeg har villet det lenge.
Jeg tror vi passer perfekt sammen.
Aldri tro noe annet.
Nå må jeg gå.
-Hei. -Hallo.
Er du også litt sliten?
Til lykke på bryllupsdagen.
Det er virkelig vanvittig. 25 år. Takk for glassene, Hannah.
Det er ikke noe problem.
Ja, hvem skulle trodd det?
25 år.
-Jeg må tisse. -Bare gå bak det treet der.
Kan han låne toalettet?
Hannah?
Hallo?
-Ok, bare gå bak trærne, da. -Nei, selvsagt. Nonsens.
Det er rett overfor inngangsdøren.
Jeg hadde bare et déjà vu eller noe.
-Mikkel har blitt så stor. -Han spiser som et udyr.
-Det har han fra moren. -Hei, hei!
Vil du ha litt til?
-Prates. -Ses i morgen.
Martha...
Beklager at jeg ikke kommer senere, men...
Vi har et selskap, for moren min og hotellet...
Jeg kommer meg ikke unna. Jeg ville bare fortelle deg det.
Det går fint.
Og jeg...
Jeg liker virkelig...
...håret ditt sånn du har det nå.
Du er fin. Med håret sånn.
Faen heller... Du vet hva jeg mener.
Vel...
Ses i morgen.
Ciao.
DRAP I MARBURG ULØST
Wöller, det er meg.
Du må finne ut en ting for meg.
Konfidensielt.
Gi meg hånden din Jeg skal bygge et slott av sand til deg
På en eller annen måte, på et eller annet sted, til en eller annen tid
Tiden har kommet For ømhet i kveld
På en eller annen måte, på et eller annet sted, til en eller annen tid
-Hallo, Martha. -Hei.
Hei.
Hyggelig du kom.
-Vil du ha noe å drikke? -Ja takk.
Hei!
-Neimen! -Hei.
Det skulle være en hagefest, men dette er mye koseligere.
Jeg tok med tiramisu.
Dette er yndlingssangen min. Jeg må bare danse!
-Hvor er champagnen? -Under bordet.
-Supert. Takk. -Vi er så stolte av deg!
Du fortjener minst førerkortet for dette.
-Nei! -Jo da.
-Mener du alvor? -Jeg lover.
-Charlotte! -Dødskult!
-Du må danse med meg. -Nei.
-Jo! -Nei. Katharina, vær så snill, ikke.
-Hei. -Hei.
Nå?
Vet du hvor jeg kan sette dette?
Der borte.
-Hvor er Peter? -Sommerforkjølet.
-Og Michael? -Noe av det samme.
-Jeg kan ta med denne. -Ok.
Champagne!
Takk!
Hannah!
Kom igjen, lev litt!
Hyggelig du kom.
Hyggelig å ha dere alle her! Skål!
-Hei. -Hei.
Skål for helsa.
-Dans med meg, gammer'n. -Hvorfor ikke.
Jonas?
Jeg syntes jeg hørte noe.
Hvorfor er du ikke på Nielsens' fest?
Har det skjedd noe?
Hei...
Er alt bra?
Hva er det med håret ditt?
Jeg vet.
Hva er det du vet?
Jeg vet alt.
Hva da?
Ultimate knokehilsen?
Hva?
Hvorfor sa du det?
Fordi jeg vet, pappa.
Jeg vet alt.
Jeg vet at det egentlige navnet ditt er Mikkel Nielsen.
Det er greit.
Tilgi meg.
Enda yngre og vakrere.
-Du var sprekkeferdig med tredjemann. -Så slem du er!
For en søt jente.
Søt jente? Det er Magnus!
-Hva er galt? -Jeg får ikke sove.
Å, nei.
Du er jo glovarm.
-Se på disse monstrene. -La oss få deg i seng.
-Jeg elsket den kjolen. -Dere to var veldig sexy.
Sånn ja.
-Sov godt, nå. Natti-natt. -Kan du sitte her til jeg sovner?
Legg deg inn.
Så du er fra framtiden altså?
Og hvorfor er du her nå?
Fordi jeg må be deg om noe.
Hva da?
-Ikke gjør det. -Ikke gjør hva?
Det er Ulrich og Katharinas bryllupsdagsfest.
Du ble ikke med, som alltid. Du ble hjemme.
Men noe var annerledes. Jeg burde ha skjønt at noe ikke stemte.
-Jonas, jeg aner ikke hva du... -Ikke lyv til meg.
Jeg vet! For svarte pokker!
Jeg vet at du henger deg i studioet!
Har du allerede skrevet brevet?
-Hvilket brev? -Brevet du skriver til meg.
Ikke til meg, men til den yngre meg.
Som det står skrevet på: "Åpnes ikke før 4. november, klokken 22.13."
ÅPNES IKKE FØR 4. NOVEMBER KLOKKEN 22.13
I det øyeblikket du forsvinner.
Jeg er her for at du ikke skal gjøre det.
Alt henger sammen.
Som en endeløs sirkel.
Men det at du tar livet ditt,
det er begynnelsen.
Lov meg at du ikke gjør det.
Pappa, du må love meg det. Vær så snill.
Lov meg.
Du glemte denne ved innsjøen.
Jeg satte den på en snor.
Takk.
Jeg tenkte på det du sa ved innsjøen.
Om bestemødre? Og internett?
Jeg tror du har rett.
Ok.
Kvelden du forsvant...
Du var der, og plutselig var du borte.
Gikk du tilbake til hulen? Hvordan fant du passasjen?
Jeg fant den ikke.
Noen viste meg den.
Hvem?
Du.
Hva mener du?
Vi var ved hulene.
Det er ikke ditt.
Det er verdt 500. Du kan få det for 200.
-Faren din har nok penger. -Ikke snakk piss.
Gi meg det.
-Jackpot! -Vi hørte en merkelig lyd.
Hva var det?
-Vi var helt sikre på at det var noen der. -Det er noen der.
Helvete heller.
Hva var det?
-Faen. -Hva foregår?
Hva er galt med den jævla lommelykten?
Løp!
Fort!
Vi løp.
Så mistet vi deg.
Jeg snudde meg, og du var vekk.
Men så var du der plutselig igjen.
Fort!
Denne veien.
Du sa at det var noe der, i skogen.
En ondskap.
Og at vi måtte tilbake til hulen.
Du tok meg med helt til døren, og gjennom tunnelen.
Jeg var så redd. Men du holdt hånden min.
Og så sa du: "Vi må bli her, i hele natt,
men når morgenen kommer, vil alt være i orden."
Og da jeg våknet, var du vekk.
Helt siden den gang har jeg prøvd å forstå hvorfor du gjorde det.
Men på et eller annet punkt så bleknet minnet.
Det ble mer uvirkelig, som en drøm.
Men det er umulig.
Jeg gjorde aldri det.
Jeg så meg selv i dag.
Mikkel.
Alt kommer tilbake. Den frakken, deg...
Som om alt faller på plass.
Kanskje du ikke er her for å stanse meg.
Men heller for å vise meg hva jeg må gjøre.
Kanskje du bare viste meg brevet
så jeg skal vite hva som står i det, så jeg drar, og du lever videre.
Nei, det kan ikke stemme.
Det kan ikke stemme. Han sa jeg kunne stanse begynnelsen.
Dersom du ikke tar livet ditt, vil ingenting av det som følger, skje.
Men om ingenting av det som følger skjer, så blir ikke du født.
Kanskje din rolle i alt dette er mye større enn du tror.
Og kanskje jeg bare er en liten del av en stor kreftsvulst
som er mye større enn noen av oss kan forestille oss.
-Noen har allerede sagt det til meg. -Hvem da?
Jeg.
Gud gjør ikke feil.
Han har en plan.
For hver og én av oss.
Jeg har ventet lenge på øyeblikket der vi møttes igjen.
Hvem er du? Er du med Adam?
Det finnes to sider der ute.
Han er mørket. Jeg følger ikke ham, jeg følger lyset. Han løy til deg.
Du er her for å sette det hele i gang, så alt skjer slik det alltid har skjedd.
Nei, det kan ikke være mulig.
-Adam ønsker også dette. -Nei, det gjør han ikke.
Han vil ikke fikse ting. Han vil ødelegge dem for alltid.
Din rolle i alt dette er mye større enn du tror.
-Bare du alene kan stanse alt dette. -Hva mener du med det?
Vi er i krig, og du må gå til angrep mot deg selv.
Mot Adam.
Men om jeg ikke eksisterer, om jeg ikke blir født,
så vil ikke Adam eksistere heller.
Jeg har sett verden uten deg.
Tro meg, den er ikke slik du ser for deg.
Det finnes tider i livet der vi må erkjenne at avgjørelsene vi tar,
påvirker mer enn vår egen skjebne.
Dette handler ikke bare om deg og Mikkel.
Dette handler om alle.
Moren din.
Vennene dine.
Martha.
Du alene kan redde dem.
Hva mener du med det?
Vi må alle ofre noe. Din far også.
Det er greit.
Er dette apokalypsen?
For en skuffelse.
Jeg trodde det skulle være mer høylytt.
Mer skjærende.
Om verden gikk under i dag, og alt begynte på nytt,
hva ville du ønsket deg?
En verden uten Winden.
Og du?
VELKOMMEN
Kjære Jonas.
Når du leser dette, har det allerede hendt, og er ugjenkallelig.
Det kan ikke gjøres ugjort.
Jeg skulle helst ha forklart deg det før,
men jeg håper at når du innser hvordan alt henger sammen,
vil du forstå avgjørelsen min.
Sannheten er merkelig.
Man kan prøve å fortrenge den,
men den kommer alltid opp til overflaten.
Vi gjør løgn til sannhet for å kunne overleve.
Vi forsøker å glemme,
helt til vi ikke lenger klarer det.
Vi kjenner ikke engang til halvparten av alle verdens mysterier.
Vi er vandrere i mørket.
Du kunne ha fortalt ham.
Du kunne ha fortalt ham hva hans oppgave er oppi alt dette.
Hvilken sti du egentlig sendte ham ut på.
Det er ikke lenge igjen til den siste syklusen begynner.
Magnus, vi må alle ofre noe.
Tekst: Marie Wisur Lofthus