Člověk je zvláštní tvor.
Všechny jeho činy jsou poháněny touhou,
jeho charakter je ukován z bolesti.
Jakkoli se snaží potlačit bolest
a utlumit touhu,
nedokáže se vysvobodit z věčného otroctví svých pocitů.
Dokud v něm zuří bouře,
nenajde klid.
Ani v životě,
ani ve smrti.
A tak den za dnem bude dělat to, co je nutné.
Bolest je jeho loď,
touha je jeho kompas.
To je vše, čeho je člověk schopen.
PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
26. ČERVNA 1954
DEN PŘED APOKALYPSOU
Zesnulá měří 1,72 m.
Běloška.
Pravděpodobný věk 75 až 80 let.
Příčina smrti: střela do hrudníku.
Význačné jsou i oči.
Jedno modré a jedno hnědé.
Říká se tomu heterochromie.
Tato žena...
přišla na policejní stanici.
Ten samý den, kdy se objevil Helge.
A?
Byla zmatená.
Trochu mimo.
Omlouvala se za něco.
Nechápal jsem proč.
Ten samý den, kdy se vrátil Helge?
Možná byla komplicem toho šílence.
Mohla to být jeho matka.
A celou dobu byl Helge s ní.
Je tu ještě něco.
Přišel jsem na to náhodou.
Její tělo
je silně kontaminováno.
Tady.
Všude.
Musela být dlouhodobě vystavena silnému záření.
Zvláštní.
Možná pracovala jako radioložka.
Radioložka?
Běž za tím klukem a ukaž mu její fotku, třeba ji pozná.
Data naznačují,
že se částice pravidelně rozkládá na dva protony.
Hmotnost: 125 gigaelektronvoltů.
V jednom případě se však rozložil na čtyři miony.
Vy už jste tady?
Ztratila jsem pojem o čase.
Co je za den?
Je...
26. června.
Strávila jste tu celou noc?
BÝVALÝ VRCHNÍ KOMISAŘ NALEZEN MRTVÝ
26. června.
Děje se něco?
Odložila jsem schůzku s Francouzi na dnešní ráno.
Paní Tiedemannová?
Mami?
JADERNÁ ELEKTRÁRNA CO JE ZA TĚMI DVEŘMI?
Tohle všechno souvisí se mnou.
Noah řekl, že zítra přijde konec světa.
A že přežijí jen lidé v bunkru.
A řekl, že je naživu.
Moje matka.
Přišly dokumenty z pasového oddělení v Marburgu.
Jak jste předpokládal,
z té doby je jen jeden záznam pod jménem Aleksander Köhler.
A pak oči viděly a uši slyšely, a nic nezůstalo skryté.
Freud?
Dejte vědět panu Wöllerovi.
Musíme to někomu říct.
A komu?
A co přesně?
Chceš taky něco říct?
Myslím, že je tady.
Kdo?
Jonas.
Myslím, že má Bartosz pravdu. Je zpátky.
Cestovali jsme v čase a tebe zajímá tohle?
Řekl jsi, že je toho součástí. Na rozdíl od tebe možná ví, co to znamená.
Možná ví, kde je táta nebo Mikkel nebo kdokoli!
Magnus má pravdu. Musíme to někomu říct.
Všichni si už měsíce hledí jen svého.
Všichni mlčí.
A k čemu to bylo? K ničemu.
Dobře.
Tak to uděláme.
My?
Není žádné „my“.
A nikdy nebylo.
- Co to má zas být? - Víš o tom už celé měsíce,
a nikomu z nás jsi nic neřekl.
Dělejte si, co chcete.
Doufám, že to nebude trvat dlouho.
Helge je pořád vyčerpaný.
Znáš tuhle ženu?
Odpověz strážmistrovi.
Byl jsi u ní?
Zamkla tě?
Vyprávěl mi o ní.
O Bílém ďáblovi.
Kdo?
Kdo ti o ní řekl?
Ten muž, co ti to udělal?
Bílý ďábel.
Pověz mi o tom...
Bílém ďáblovi.
Chce nás zabít.
Nás všechny.
Je mrtvá. Už nikomu neublíží.
Ale ona ještě ani nezačala.
- Claudie? - Ahoj tati.
Nemáš být v práci?
Vzala jsem si volno.
- Je všechno v pořádku? - Řekli jsme, že se k nám nastěhuješ.
Já...
- Už jsi zapomněl? - Řekla jsi, že si to mám promyslet.
Jen jsem si říkala,
proč ztrácet čas?
Konečně odtud vypadneš.
Mě se tady líbí.
Musím jít.
Do nemocnice.
První chemoterapie.
Můžu...
Můžu jít s tebou?
Jestli chceš.
To bych byl rád.
Co tu chcete?
- Už jsem všechno řekl. - Chci, abyste se na něco podíval.
Pane Wöllere?
Co je to?
Kopie dokumentu z přihlašovacího úřadu v Marburgu.
Informace o vaší identitě, než jste opustil Marburg.
Nechápu, jakou to má souvislost.
Nic vás nenapadá?
Ne. Mělo by?
Řekl bych maximálně 1,71 m.
V dokumentu se ale píše 1,75 m.
Tak kde jsou?
Kde je co?
Ty čtyři centimetry.
To je směšné.
Zatýkám vás.
Za podezření z krádeže totožnosti.
To nemůžete.
Hannah?
Je někdo doma?
Haló?
Hannah, jestli jsi doma, otevři dveře.
Promiňte. Já...
Kdo jste?
Pojď dál.
Já...
Chtěla jsem mluvit s Hannah.
Není tady.
Dáš si něco k pití?
Máš ze mě strach?
To nechci.
Myslím, že mám déjà vu nebo co.
- Radši půjdu. - Chyba v matrixu.
Cože?
Nebo vzkaz z druhé strany.
Někde jsi to četla.
Jak to víte?
Našla jsi ten přívěsek.
Jonasi?
Myslíš, že jsem byl dobrý policista?
Tati.
Nemám tušení.
Určitě jsi byl dobrý v tom, co jsi dělal.
Já si vlastně myslím, že ne.
Ty jsi byla vždycky jiná.
Hned od začátku jsi viděla svět jinak.
Někdy si myslím,
že to je můj problém.
Že nevidím svět takový, jaký opravdu je.
Myslím, že jsem udělal něco moc hloupého.
Co tím myslíš?
Znáš ten film...
o tom mladíkovi s tím autem,
které ho dokáže vzít do minulosti?
Vím, že to zní šíleně,
ale...
to v tom filmu
opravdu existuje.
Cestování v čase.
A nějakým způsobem...
to souvisí s Madsem a Helgem.
A s tím,
co se stalo před 30 lety.
Pane Tiedemanne!
V kanceláři na vás čeká jedna žena.
Řekla, co chce?
Jde o toho muže z ústavu.
Ten, co zabil ty kluky.
Řekla, že ho zná.
Díky.
Dobrý den.
Jak vám můžu pomoct?
Já...
Hledám svého muže.
Bylo to v novinách.
Ty mrtvé děti.
A byla u toho fotka.
Myslím, že je to můj muž.
Je to váš muž?
Podobá se mu.
Hledali jsme příbuzné. Nikdo se nepřihlásil.
Víte, že byl zatčen minulou zimu za mnohonásobnou vraždu?
Můžu ho vidět?
Není to tak jednoduché. On...
je momentálně v psychiatrickém zařízení.
Nemluví.
Chápu.
Ale možná bude mluvit se mnou.
Můžu se zeptat, jak se jmenujete?
Nielsenová.
Katharina Nielsenová.
Kde jsi byl celou tu dobu?
Slíbil jsem ti, že všechno spravím.
Moc mě to mrzí.
Najednou to dává smysl.
Jakmile to víš, je to jasné.
Hannah?
Hannah, otevři!
Hannah?
Hannah!
Martho, nedělej to.
Prosím.
Martho?
Víš, kdo to je?
Řekl ti, kde je tvůj bratr?
Kdo je tvůj bratr?
Tenhle chlap...
je syn tvého bratra.
Můj vnuk a tvůj synovec.
Mikkel je Michael Kahnwald. Rozumíš?
A ty jsi jeho teta.
Martho.
Moc mě to mrzí.
Mrzí mě to.
Věř mi, opravdu jsem chtěl...
Kde je ten stroj?
Ten, se kterým můžeš cestovat v čase.
Má ho Hannah.
Zmizela.
Hannah?
Řekni mi, jak dostanu Mikkela zpátky!
Mami,
Magnus má to zařízení.
Co?
Cestovali jsme s tím.
Tys tam byla?
Viděla jsi Mikkela?
Mikkela?
Opovaž se na ni sáhnout.
Rozuměl jsi?
Pojď.
Co to má být?
Můj bratr...
také zmizel beze stopy.
V roce 1986.
Bylo to něco podobného jako zmizení Madse.
Žádná stopa.
Nic.
Také se jmenoval Aleksander.
Aleksander Köhler.
Přesně jako vy.
Běžné jméno.
Přesněji řečeno, v Německu existuje přes 700 Aleksanderů Köhlerů.
Není snadné vypátrat každého z nich.
Zvlášť...
když si vezmou příjmení své ženy.
Věřte mi, mluvím ze zkušenosti.
Po rozchodu mých rodičů jsem si vzal příjmení své matky.
Vyměnil jsem Köhlera za Clausena.
Někteří mě ještě dnes nemohou najít.
Ale...
před pár měsíci
se stalo tohle.
Čtěte.
Nahlas.
„Ten, kdo má oči, aby viděl,
a uši, aby slyšel,
se přesvědčí, že žádný smrtelník nedokáže utajit tajemství.
Pokud jeho rty mlčí...
- ...mluví... - ...mluví svými konečky prstů.
- Každým pórem... - ...z něj prosakuje zrada.
Odpovědi ohledně vašeho bratra najdete ve Windenu.
Přítel.“
Netuším,
co se v tomhle městě děje.
Ale jedním jsem si jistý.
Vy...
nejste můj bratr.
Váš muž se nikdy nepřiznal.
Trval na tom, že ty děti chtěl zachránit.
Vy a váš muž...
Máte děti, ne?
Ne.
Zvláštní.
Říkal, že hledá svého syna.
Asi to znít divně, ale...
Slyšela jste někdy o Bílém ďáblu?
Ne.
Co to má být?
Až s vámi bude mluvit...
Tedy... pokud s vámi bude mluvit,
přesvědčte ho, aby mluvil s policií.
Přimějte ho, aby se přiznal.
A ten muž přišel z budoucnosti?
Do roku 1953?
Tehdy jste ho zatkli.
A tento muž chtěl včera unést toho chlapce?
Ne.
Tento muž ne.
Chci říct...
ten stejný muž,
ale starší.
Protože je to údajně jeho syn?
Já vím,
že to zní naprosto šíleně.
Ten muž,
ten starší...
Kde je teď?
Zpátky na psychiatrii.
To stačí. Stěhuješ se k nám.
Vyzvedneme ti věci.
Takže mi věříš?
Vy jste s tím...
cestovali?
Do kterého roku?
Tak to se tady děje.
Vy jste o tom cestování věděli?
Proč jste nic neřekli?
Martha.
Jo.
U Franzisky.
Jo, hned přijdu domů.
Co?
Kdo?
Jonas se vrátil.
Tak jak to řekl Bartosz.
Ale je starší.
Radši se do toho nepleťte.
Nemůžu tomu uvěřit.
To jste taky věděli?
Přesně tohle všechno ničí!
Ta vaše zasraná tajemství!
Nemluvili jste se námi, ani když táta šukal Benni!
Co jste to za neschopný kretény!
Franzisko.
K-53.
Chci s ním mluvit o samotě.
Nevím, jestli je to dobrý nápad.
Prosím.
Jen pět minut.
Jak si přejete.
Pojď.
Ulrichu?
Ulrichu.
Ulrichu, to jsem já.
Hannah.
Ulrichu, to jsem já.
Jsi to vážně ty?
Ano.
Nebo jsi anděl?
Jsi anděl?
- Jsi to ty? - Ano.
Jsi to ty.
Víš, kde je Mikkel?
A Katharina? Jak se má Katharina?
Martha? Magnus?
Mám takový jiný pocit, když tě zase vidím.
Co?
Kdyby sis dnes mohl vybrat
mezi Katharinou a mnou?
Jak to myslíš?
Proč?
Když jsme byli spolu...
Já...
Snažila jsem si vzpomenout, jestli jsi mi někdy řekl, že mě miluješ.
Miloval jsem tě.
Pořád tě miluju.
Dostaň mě ven a opustím Katharinu.
Miluju tě.
Ok?
Miluju tě.
Řekl, že nikoho nepotřebuju.
Ale pravda je,
že vy nepotřebujete mě.
Ale ano. Potřebuju tě, Hannah.
Miluju tě.
Musíš mě dostat ven.
Udělám, co budeš chtít.
Dostaň mě odsud, prosím.
Hannah, miluju tě.
Slyšíš?
Miluju tě.
Hannah. Zůstaň!
Miluju tě.
Ty zasraná čubko!
Zůstaň! Zůstaň se mnou!
Zůstaň se mnou!
Miluju tě!
Je to lhářka!
Je mu podobný, ale...
Hannah!
Miluju tě!
To není můj muž.
Dostaň mě odsud!
Mami?
Všechno bude dobrý.
Ok?
Máš ten stroj?
Víš, jak to funguje?
Já...
ne.
Bartosz ho použil.
Jsou naživu.
Mikkel.
A táta.
Co?
Jen nejsou tady.
Jsou v jiném čase.
Vezmi si jen prášky. Pro zbytek se vrátíme.
Potřebuju jen minutku.
Pojď. Jdeme.
Říkám si,
proč s ním chtěl jít do jeskyní.
Možná tam něco je.
Tati, nech to být.
Ale v roce 1953 tam chtěl jít taky.
A teď zase.
- Možná tam něco... - Nic tam není.
Ale musí existovat důvod, proč tam chtěl jít.
Můžeme jít?
Proč jsi ve skutečnosti tady?
Jak to myslíš?
Ty to víš.
Co vím?
O tom cestování v čase.
- Souvisí to s jadernou elektrárnou. - Ráda bych už šla!
Jsi v tom zapletená.
Nebuď směšný.
Musíme ty jeskyně prohledat.
Nic v nich není! Cestování v čase neexistuje!
- Co děláš? - Volám na stanici,
aby ty jeskyně prohledali.
Ničemu nerozumíš.
V těch jeskyních je ten největší vědecký objev všech dob.
Tahle substance rozvrací vše, co víme o vesmíru.
A ty to chceš ohrozit? Pro nic?
Nezměnila ses.
Pořád ti jde jen o sebe.
Nemáš srdce.
Pusť to.
Pusť to!
Proboha, tati!
Zůstaň tak.
Nehýbej se.
Já...
zavolám sanitku.
No tak.
No tak!
Záchranná služba, jak vám mohu pomoci?
Haló?
Hal...
„Musíš něco obětovat.
Všechno se stane tak jako vždy.
Ale jestli všechno vyjde, bude žít.“
Regina.
Moc mě to mrzí.
Ty jsi ten Bílý ďábel.
Určitě to nebyl váš muž?
Já...
Měl jsem hned reagovat.
- Promiňte. - Neobviňujte se.
Nielsenová...
To je...
neobvyklé jméno. Znáte Agnes Nielsenovou?
Ne.
Vracíte se dnes zpátky?
Tam, odkud jsem, už nic nemám.
Chci nový začátek.
SPÍM U KAMARÁDKY, R.
Kdo jsi?
Proč máš klíč od mého domu?
Dala jsi mi ho, než jsi odešla.
Nesmysl.
Ani tě neznám.
Dala ti ho ona.
Moje starší já.
Musíme jít.
Nemáme moc času.
Nerozumím.
Vím, co jsi udělala.
Řekla mi to.
Ale taky řekla, že už se to takhle nemusí stát.
Příště.
Kam jdeme?
Do budoucnosti.
Překlad titulků: Leona Filipová