LONDRES, ANGLATERRA
Si aquest paio embruixa el museu, per què ens empaita al carrer?
El volem ajudar.
- Pels crits, dedueixo que no ho vol. - T'ho has ensumat?
Duu una màscara de gas maleïda. Si la destruïm, anirà al més-enllà.
Súper, Edwin. Com li agafem en plena rebequeria?
Li hem de tallar.
El ferro el cremarà si ens en vol fer alguna.
Pispem la màscara, la destruïm, ell traspassa al més-enllà, cas tancat.
La jugada de l'esquer i els mistos.
Necessito l'Arcans menors: volum 4. És petit i lila. Hi ha l'encanteri de foc.
Doncs tenim un petit contratemps. Me l'he deixat al despatx.
Charles, la teva bossa té una capacitat infinita.
No sabia que ens caldria.
Marxem!
Ostres!
Per aquí!
Hem de tornar al despatx!
No som al despatx, company.
Saltar entre miralls quan t'empaiten és dur.
Amb sort, també li costa al fantasma de la I Guerra Mundial.
Trobo que la clienta podria haver concretat una mica.
AHIR
MUSEU ENCANTAT
L'exposició va de la Gran Guerra i alguns esperits pateixen i s'angoixen.
No poden deixar-ho enrere.
La meva feina inacabada és ajudar-los a seguir endavant.
Ens assemblem. Oi, Edwin? Esperits que resolen casos com ningú.
Recorro a vosaltres perquè un esperit ha embogit... un pèl.
Us vull contractar per reparar el tort. Es diu que sou els millors.
I aquest mirall?
- Aquest cop hi ets tot? - Sí.
I ara trobaré el despatx.
Tira!
Abans que arribi...
Ets aquí.
Em sap greu, nano. La màscara et domina, així que...
Te l'he de treure.
Edwin! Posa't les piles, collons!
Flamman voca spiritum expelle.
- Edwin! - Objectum in praesentia auerde!
Escolta. No passa res, company.
Vau guanyar la guerra. S'ensenya a l'escola, saps?
- Ho vas fer superbé. - Amaguem-nos. Mort ve a buscar-lo.
O també se'ns emportarà.
Charles, hem fet una bona feina.
Sí, n'estic satisfet. Excepte quan m'ha escanyat.
Mort.
És aquí.
Hola, Wilfred.
Perdoni, la conec?
Sí, ens havíem vist abans.
Aviam si hi caic.
Fa massa que lluites antigues batalles, Wilfred.
Vas morir fa més de cent anys.
Et vaig venir a buscar.
Però...
estaves molt confós.
Molt ple de ràbia i d'odi.
Et veig millorat.
Estàs preparat?
On... On aniré?
Quan era a l'Índia, la gent parlava de la reencarnació.
Vaig llegir un poema de Kipling que feia...
Ells...
Ells tornaran, un altre cop,
mentre volti la Terra roja.
Si mai no malbarata ni fulla ni arbre,
desaprofitaria ell les ànimes?
Sí.
Era exactament aquest.
És això el que em passarà?
Ara ho descobriràs.
Algun cop penses en què passaria si Mort ens enxampa?
Ens faria separar-nos per anar al més-enllà.
M'asseguraré que no passi mai.
Per què estàs tan encarcarat? Au, relaxa't.
Au, Edwin. M'entreno per tu. La boxa és l'esport dels cavallers, no?
Quan he de colpejar algú? Des del 1916 que soc mort.
Entesos. Posem que un fantasma
va pel món assassinant amb una barrina elèctrica.
Forada els cranis, ho taca tot de cervells i sang.
I si no et rutlla la màgia i has de salvar un client?
En aquest cas tan particular,
el trepanador boig rebrà un cop del teu bat de criquet.
- No, para. - Escolta.
Fa 30 anys que soc el teu millor amic i sé que no t'agrada provar coses,
però et faria bé saber defensar-te una dècada d'aquestes.
Què hi dius? Ho provem?
D'acord.
Vinga.
Sí. Així m'agrada, home.
Molt ben fet. Però, a la següent, molt més fort.
AGÈNCIA DELS DETECTIUS MORTS
UNA CLIENTA NOVA
Soc l'Edwin Payne i ell és el Charles Rowland.
Com saps, som l'Agència dels Detectius Morts.
Ell té cervell i jo, força bruta. Ho deixem tot ben lligat.
Tu tens la força bruta?
- Sí. Per què ho dius amb aquest to? - Per res.
M'agradaria que ajudéssiu la meva amiga Crystal.
Resulta que és vident. Una mèdium. Em veu encara que soc un fantasma.
Però li noto quelcom d'estrany d'un temps ençà.
En quin sentit?
Acostuma a ser molt...
Però, últimament, la trobo una mica més...
També és estatunidenca.
Sona a dimoni.
Fabulós. Tenim experiència en possessions demoníaques.
- Fa molt que som detectius. - Magnífic. Ajudareu la meva amiga?
Estudiarem acceptar el teu cas.
Ara toca quan es fa pregar amb tu.
Sempre ho fa.
A veure, hem de negociar la tarifa.
De vegades treballem pro bono, però en aquest cas...
Soc una criatura que mira d'ajudar una amiga desesperadament.
Com m'ho puc permetre?
Emma, el pentinat i el moneder victorià
delaten que vas morir a finals del segle XIX.
Ets més gran que nosaltres, en un sentit sobrenatural.
Has tingut temps per aprendre a ser fantasma.
Estàs habituada a les arts arcanes,
ja que tens de mascota un calamar lluminós i màgic. Per tant,
sospito que tens recursos per pagar.
Entesos, malparits.
Quant?
Grapes fora!
Fora!
TROBAR I EVACUAR DIMONIS
Bona feina, Charles.
Tenim un pla amb cara i ulls.
Escullo les disfresses.
Tinc un mal pressentiment.
Després d'una mala època m'has estat tractant bé.
Tinc un mal pressentiment.
Et tinc a dins, burxant.
M'estàs fent miques un cop i un altre.
Et tinc a dins, burxant.
M'estàs fent miques un cop i un altre.
Ara, Edwin! Dibuixa la runa! Hem d'atrapar el dimoni!
Us esbudellaré!
Acaba d'una vegada!
Us esbudellaré, cabrons!
Veus com funcionen sempre, les meves disfresses?
S'intenta escapar!
Afanya't, Charles!
Els peixos estan esborrant les runes!
Hauria d'extraure el dimoni.
King's Cross. Parada d'intercanvi amb la Metropolitan Line.
No passa res. Et trobes millor, oi?
Ets la Crystal, no?
Sí. Em dic Crystal Palace i...
I també... El meu nom és un tema.
Soc de...
Mare meva. Com és que no ho recordo?
Pot ser un efecte temporal de la possessió demoníaca. Ja passarà.
Vine a viure amb nosaltres fins que tornis a recordar.
No és un servei que oferim en general. Som els Detectius Morts i t'hem salvat.
De res.
Els Detectius Morts?
Oi que mola? Som fantasmes i resolem misteris.
Apa, que sou fantasmes. Entesos.
Però el nom fa cagar.
Aquí no pinta res. És un cas tancat. Què fa al despatx?
Mort va personar-se fa poc. Ens sobren els neguits.
- Podria tornar. - De debò és un cas tancat?
No recorda res.
On ha d'anar?
Que trobi la insolent de l'Emma, es faci fotos al cementiri
o alguna poca-soltada similar. No tractem amb els vius.
Admet que t'agrada que ens vegi algú viu de la nostra edat.
Charles, no te la pots quedar.
Evitem reproduir l'infame desastre del cadell del 94.
Ja ho entenc. Et poses gelós perquè hi ha algú més.
- Gelós? - Hola.
Un altre cop.
Se us sent perfectament.
- Bon dia. - Duus un pot d'abelles?
No se sap mai que necessitaràs en un cas. Has pogut descansar?
Sí. Gràcies per treure'm el David de dins i per deixar-me dormir aquí.
El dimoni horrible i poderós que et posseïa es diu David?
- Sí. - Aleshores, ara marxes?
Home, deixa-la respirar abans d'ensenyar-li la porta.
Els vius són caòtics.
Si hagués mort ahir a la nit, no m'importunaria tenir-la aquí.
Quina cafrada. Vine, Crystal.
L'Edwin s'ha de replantejar aquesta penosa conducta.
Sí, és clar.
Pren-te l'Edwin amb filosofia.
Va passar unes dècades a l'Infern i no sap com parlar amb la gent.
Unes dècades a l'Infern?
No perquè fos malvat. Va ser un error administratiu.
Ha fet que ser mort sigui més fàcil. És el meu millor amic.
La majoria dels fantasmes estan atrapats o tenen una maledicció.
- De quina mena sou? - Ep! Vam escollir quedar-nos.
Tenim afers pendents. Casos a resoldre, esperits a qui ajudar.
Som uns detectius de primera, quan no fugim de Mort.
Sou fugitius. Ho entenc.
Un parell de babaus morts que fugen.
Bona, aquesta.
No riguis. T'ho deia per fer burla.
Estic sent cruel.
Entesos.
I què? M'he d'enfadar?
Sí. És que...
No ho recordo del tot, però tinc la sensació
que no entusiasmava la gent o que no em tractaven tan bé.
Avui recordes millor les coses?
No. Sembla que...
Que els records de qui soc o de la meva família
tinguin una mena de forats fets a foc.
Vull fotre un bon cop a alguna cosa.
Charles, somrius molt.
M'encanta parlar amb algú viu de la meva edat.
Hem conegut vidents, però cap estava tan bona com tu.
Aquesta et funcionava als anys 80?
Has de parar.
- Ni una mica? - No.
- No? - No.
Hola, Edwin. T'hauria dut cafè,
però el Charles diu que no teniu gust, tacte ni olfacte.
Sí, seria com empassar-te sorra. Uf. Trobo a faltar molt els espaguetis.
- Ha vingut correu mentre éreu fora. - Hi ha un carter fantasma?
No estic segur de com funciona. Apareix amb possibles casos.
És bon home, però espanta una mica perquè arriba d'amagatotis, oi?
Potser li podries preguntar. Ai, espera. Que no eres aquí.
Entesos. Doncs suposo que et posaré d'un humor pitjor.
La Crystal i jo hem decidit que es pot quedar a viure aquí.
Que quedi ben clar. No ha estat idea meva.
Imagina haver tingut una vident al cas de la nina que xisclava.
I ens pot ajudar amb els vius.
Ajudar? Quant de temps es quedarà?
Fins que recuperi la memòria.
Que incòmode. Aniré a ordenar el correu.
Són possibles casos o...?
HEU VIST AQUESTA NENA? DEU ANYS
- Aquesta nena és viva. - Com?
És viva. La Becky Aspen.
Té por.
És en un lloc fosc. No, en un lloc amagat.
És antinatural, pervers.
La màgia negra i la mort l'envolten.
L'hem d'ajudar.
- No. - Va, ja val la pena tenir una vident.
- Fosc, antinatural. Ens escau. - És als Estats Units.
No travessarem l'oceà per un cartell. No tenim client. Qui ho és?
- La desapareguda ho podria ser. - Una clienta viva? No operem així.
Entenc que t'agradi que una adolescent viva et miri.
- Ep, abaixa el to. - Però això va massa ràpid.
No entrarà a l'agència de cap manera.
No busco brega, però la nena és viva i la podem ajudar.
És greu salvar una nena viva d'un perill sobrenatural?
Va, Edwin. No trobes que aniria bé marxar una temporada?
Pensa que Mort ha estat aquí fa poc.
A més, de debò deixaries morir una nena petita estatunidenca?
TRES VOLS I UN FERRI DESPRÉS
DISTRICTE HISTÒRIC
Quina passada de viatge en ferri. No n'havia agafat mai cap.
Travessar un mirall hauria estat un moment.
No pots saltar entre miralls perquè vas amb una humana
i hem anat en vaixell. Prou.
I mira ara. Els tres som aquí xalant d'allò més.
Perfecte, però recorda que som l'Agència dels Detectius Morts.
No l'Agència amb Dos Morts i una Vident Trista. Quin nyap de nom.
Tots dos noms fan pena.
Ho anoto al diari d'opinions que m'importen un rave.
Passo del comentari i vaig a veure l'habitació que he trobat a internet.
CARNISSERIA LLENGUA I CUA
Perdoni?
Lloga una habitació?
Com és que porta el tallant? Edwin, duu un tallant gros.
Estic ocupat.
- La vols llogar? - Sí.
- Quants anys tens? - 22.
Ho dubto. Perdona la pregunta.
Allò de la Becky Aspen ens té dels nervis i ets una estranya.
Sí. He vist els cartells. Quina pena.
Escolta. Tens l'única habitació disponible al poble que em puc permetre.
Digues que sí, va.
- Duus els diners? - Sí.
Doncs vine.
Ves-hi.
Segueix-la.
El lloguer és setmanal i l'única veïna és la Niko.
No surt gaire.
Sembles bona noia. Res de vandalisme.
La cambra de la noia està empaperada amb anime i fotos de nois.
- No hi hauríeu d'entrar. - Comprovem que no és cap assassina.
És sensat que la propietària tingui un tallant
i hi hagi assassins on vivim?
No vivim enlloc perquè no sou vius.
Som-hi, a trobar l'escolta perduda.
LA INVESTIGACIÓ
Seria millor tocar-los, però tinc un pla. Feu que els pares parlin de la Becky.
Si es concentren en ella, puc buscar detalls llegint-los la ment.
Sé que no t'entusiasma submergir-te en un cervell aliè.
- Trobarem una altra via. - És la més ràpida per obtenir dades.
Perdoni la molèstia, Sra. Aspen. Pot parlar?
I tant, agents.
El que calgui per trobar la Becky.
Tornem a repassar el dia que es van endur la Becky?
Doncs...
Eren les set del matí.
Feia l'esmorzar.
Havia baixat...
Alguna cosa de valor?
Vas com una moto. Et trobes bé?
Van trobar les sabates a prop d'un rierol. Amb elles, puc veure on les va dur.
A això em referia. Les visions agilitzen la investigació, oi?
- Hosti, on va? - Vol demostrar una cosa.
Viatjar amb miralls és complex, però és un presumit.
Tothom té habilitats.
Què et passa a la mà?
Eren barres de ferro. M'he distret.
- No sabia que el ferro us cremava. - No ens hi acostem gaire.
Ens crema i, durant uns segons, ens obliga a ser sòlids, vulnerables.
Preferim no anar-ho dient.
Sou fantasmes. No podríeu posseir un policia?
Dura uns segons com a molt. Mai no posseïm a la gent.
Fa sonar les alarmes al més-enllà.
De moment, oblida els maldecaps.
- Llesta per parlar amb les sabates? - No hi parlaré.
Les llegiré.
La Becky les va dur per últim cop al porxo d'aquella casa.
Súper.
Fem una ulladeta ràpida.
Hi ha una olla al foc.
Un corb engabiat.
No hi veig ningú.
Toca el dos, gat.
Un segon.
Gat, vius a prop d'aquí. Saps res sobre aquesta casa?
El gat no es posarà a parlar...
Ves a la merda.
No et diré res de la casa ni de la bruixa que hi viu.
Els gats parlen?
Flipant, oi? No parlen amb els humans.
És la casa d'una bruixa, malament rai. Són complicades.
- I perilloses. - Us les podeu manegar contra una bruixa.
No?
Hem de saber més de la bruixa abans d'entrar-li a casa.
Casa que hem deixat enrere sense buscar la Becky.
No ens hi podem colar perquè ens veu.
Qui és a prop de la mort o coses sobrenaturals veu esperits.
Si ens pot veure, ens pot fer mal. O, si més no, pot fer l'intent.
Està confirmat que és un cas sobrenatural. Tenim una bruixa que roba nens,
gats que parlen i una boira inquietant allà fora.
Aquelles noies no paren de mirar-me.
Potser és per la roba que duus.
No. És que sembla que parlis sola. Sembla que estiguis tocada de l'ala.
Ostres! Doncs em quedo al lavabo fins que marxin.
Perdoneu.
No et passa res.
El dimoni David.
Aquesta formalitat no cal. Ens hem vist sense roba.
Què fas aquí? On som?
Vinga, va. Ho hauries de saber.
O et costa recordar-ho?
Uh!
Com saps...?
Hòstia. M'has robat part dels records?
No tinc un coi d'amnèsia. Me'ls has pres.
Sí, he estat dolentot.
Encara els tinc.
Vull que em tornis tots els records. Qui soc?
Ets especial, Crystal.
Els teus poders et fan ser... molt especial.
Mai no havia tingut tantes ganes de tornar a ser a dins d'algú.
El Charles i l'Edwin t'han exorcitzat.
Només em pots entrar a dins si t'ho permeto i mai no passarà.
Has estudiat demonologia.
Pobra Crystal. Quines coses et faré!
Ei, Crystal.
Et trobes bé?
Has dit algunes coses molt boges davant de tothom.
Un moment. On és...?
Tot bé, reina?
Parlaves amb un dimoni en mig d'aquesta acollidora taverna.
No et passa res.
Collons! Un segon. No em podeu deixar un segon o què?
El David ha vingut a Port Townsend?
Sí. No ho sé. No sé on era fa un moment. Uns globus oculars gegants flotaven...
Mala idea, Charles. La presència del seu dimoni compromet el cas.
No volies el cas.
Hem de bregar amb una bruixa. Recordes el poder del seu dimoni al metro?
Pots parar de dir que és "el meu dimoni"? No ho és! He passat por! M'entens?
Però bona feina. Cas tancat, no?
Guixes el meu nom perquè el dimoni ha marxat.
Quina feinassa de detectiu, Edwin. Doncs mira, encara hi és.
No ha marxat! Ara és el nostre dimoni de merda!
Ha perdut l'oremus? Mira que escridassar-nos!
No m'escridassava. Diu que té por.
Que té por?
Parlem-ne. Des que ha aparegut, no ets el de sempre.
Això no... Hem de recordar tot el que ha patit.
Que ha patit? Vaig passar més de 70 anys a l'Infern!
No dic que sigui un concurs, amic.
LONDRES EDUARDIÀ
Oferim la petita Mary Ann al dimoni Sa'al com a sacrifici.
- I aquest llibre? - L'he robat al meu germà.
Aquest cretí tindrà un bon ensurt.
Mary Ann!
Què era, allò?
Algú més ho ha vist?
- Perdó. - No ho facis!
No, sisplau!
Deixa'm estar. Sisplau!
Em sap greu. Tècnicament, ets un sacrifici i, tècnicament, t'he de dur a l'Infern.
No n'hi ha per a tant.
Gat, ets el d'abans?
- Trobes que tots ens assemblem? - Sí. Però et buscava a tu.
He comprat això per donar-te...
les gràcies.
És per a mi?
Encanteri de lligam. És un dels meus trucs.
Vejam, busco una nena desapareguda.
Parla'm de la bruixa.
Com vulguis. Però fer servir màgia sobre un gat et portarà problemes.
Passa...?
Passa alguna cosa?
Estic bé.
I tant. Et veig bé. Jo torno a entrar.
M'agradaria agafar-los pel cap i estampar-los. Quina ràbia!
Sembla una resposta sana.
M'acabava d'assetjar el tòxic del meu ex. No està bé.
Jo no estic bé. I aquells nois m'alliçonen en un carreró?
Després d'ajudar-los amb allò? Perquè els ajudo.
Aquells nois són...?
- Són amics teus o...? - No ho sé. Potser.
Cal que siguin amics meus si només pensen en allò que els importa?
Doncs... Ja.
Crystal, tothom és així.
Constantment.
Tothom pensa en si mateix constantment.
Pots enxampar algú que té un bon dia i es cuida de tu un moment,
però després torna a capficar-se amb les seves merdes.
I, no és per res, però sembla que tu fas el mateix.
Que...
trist.
Et semblo egoista?
- Genial. Ara em tinc ràbia a mi mateixa. - Bé. Ha estat bé parlar.
- També vens a interrogar-me? - Potser.
L'Edwin se n'ha ocupat.
No sabia que el David em seguiria fins a l'altra punta del món.
No vol tornar-me els records que em va robar.
Hosti, soc tan imbècil!
Un moment. T'ha robat els records?
Sí.
Això no ho sabíem.
És que...
M'emprenya.
És com saber que tens casa, però ser incapaç d'arribar-hi.
No ho sé explicar.
Ja.
Acompanya'm. Necessitem un mirall.
Som-hi.
Ens veiem al pis de dalt.
Hola.
Visc a l'altra banda del passadís.
- Potser... - M'agrada l'abric.
Què fas?
No ho has vist?
T'ensenyaré una cosa, però promet-me que no ho explicaràs a l'Edwin.
Charles, és una moguda estranya?
Des de fa uns 30 anys, els vinc a veure un cop per setmana.
Són els teus pares?
Que fort. No em plantejava que encara fossin vius.
Sí. Mi-te'ls.
Han viscut bé. Ara sobretot viuen de tele, te i galetes.
El meu pare era...
No és que fos un home gaire agradable.
Era sec.
I la mare no parlava gaire. Ara són feliços, més o menys.
Ha de ser dur no... poder parlar amb ells o abraçar-los o...
Sí.
Ho és.
Però també soc més o menys feliç. Intento ser extrafeliç per tothom, oi?
I ho faig prou bé.
Sé com és no poder anar a casa.
Si vols acompanyar-nos, és millor que siguis oberta.
Charles?
He trobat informació sobre la bruixa. Baixem ràpidament.
Ai, sí. És informació restringida als detectius respectables.
Us explicaré la veritat.
La història tracta de com vaig ser una apardalada, així que...
LONDRES FA TRES MESOS
Al principi, no sabia que el David era un dimoni.
Me'n vaig enamorar una mica.
Quan em vaig adonar de què era...
ja no importava.
El vas deixar entrar sabent que és un dimoni?
Soc vident. He vist molta cosa estranya. Em semblava amor.
Era ximple. No he dit que fos una possessió a contracor.
Sabies que ho assumiríem. És així en el 99 % dels casos.
I si respirem a fons?
El vaig deixar entrar sabent què era. Segur que em va mentir.
Era com estar atrapat en una capseta.
Encara no sé què va estar fent.
No volia marxar.
Ai. Quina meravella. Doncs ja saps què sentim.
Et vam salvar un cop al metro i ara tampoc no marxes.
Ser detectiu és un passatemps per a tu.
Saps què va passar quan vaig morir? Res. La desaparició es va titllar d'acte diví.
L'internat va tapar el que va patir el Charles.
Les nostres morts no importaven i no es van resoldre.
Ets llesta i divertida, però això no és cap joc.
Resolem casos que mai no es resoldrien.
La policia no sap què fer amb un coi de bruixa!
No vam importar a ningú.
Ni ell ni jo.
Aquests casos importen.
- Han d'importar. - Tens raó.
Però no hem resolt el cas de la Crystal. No ha recuperat els records, oi?
Escolteu.
Quan he llegit la ment de la mare de la Becky,
un lloc ple de pena i dolor, he pensat:
"I si els meus pares senten això per mi?"
Només vull ajudar.
Sí que importa.
Aquest cas importa.
Llavors...
Aparquem el David per ara?
I ens centrem a rescatar la Becky? Sí.
EL RESCAT
La bruixa, Esther Finch, està obsessa amb la joventut.
Segresta nenes cada pocs anys, les té a l'armari i els roba la vitalitat.
- Tota una malvada. - Sí, una de debò.
T'ho ha explicat un gat?
Són uns malparits llestos i les urpes couen com el foc.
Si encara és viva, ens colem, trobem la nena, la fem sortir, fet.
Ja està. Així de fàcil.
Crystal, necessito el plànol de la casa.
- D'acord. - Es troba al teu internet?
No és exclusivament meu.
Després us ho explico. Però sí, ho trobaré.
Bé. El Charles durà la bossa de trucs.
De fet, és un univers bombolla complex on només jo m'oriento després d'anys.
Però sí, li pots dir "sac de trucs".
La mare que...!
Em pensava que era un lladre de carn o...
Un pervertit de la carn o...
Què feies? No, prefereixo no saber-ho i m'és igual com siguis de gran. Al llit.
Apa, sí que sembla una bruixa.
Una bruixa ben parida i que fuma massa.
Però té estilàs.
La bruixa ha d'anar a correus
per solucionar un problema amb un paquet sense reclamar. De res.
Molt ben pensat.
Som-hi, Charles.
Tot i que hem fet les paus,
sembla que no m'hi deixeu anar com a càstig pel secret del dimoni.
Que ha estat culpa meva, molt fotut i us ho hauria d'haver dit.
Les bruixes són perilloses.
En vaig veure una convertir una noia en un tros de plàstic.
No es podia moure ni envellia, però ho sentia tot.
I es quedarà així per sempre més.
Collons.
Tens una vida a perdre. Protegim-la mentre podem.
A més...
t'estem castigant.
Mut i a la gàbia, corb.
- El cadenat és gros. - Segur que l'obres.
Sí que puc, corb. Ja ho veuràs.
Buit?
Espera un segon.
Això era diferent al plànol.
L'armari està massa avançat.
És clar.
Faré un cop d'ull.
A veure què tenim.
La bruixa tornarà aviat.
Edwin!
Edwin, et trobes bé?
Oi que és un buit màgic?
- T'ha absorbit. - Ben vist. Sí que és màgic.
Noto que el pes m'esclafa. Està pensat per tal que no marxi ningú!
Charles, la Becky és aquí baix!
La caiguda és d'un pis com a mínim. Duus corda i una politja?
Hem de trobar com fer-la pujar!
Fica-la a la bossa de trucs.
No trobes que triguen una mica?
Hola.
Em dic Esther.
És un pèl maleducat que m'entreu a casa, però allò de correus...
m'ha semblat adorable.
No sé què vol dir.
Au, va. Què busquen els teus nois morts?
Si ho haguéssiu demanat educadament, potser us ho...
Us ho hauria donat i tot.
Ha desaparegut una nena i...
Ja ho entenc. Doncs res.
No me'n desprendria mai, d'ella. En faig col·lecció.
- De nenes? - Sí. A veure, m'encanten tot de coses.
El whisky japonès, el tabac, un bon disc.
L'ornitologia. Tinc molta afició als ocells.
Però em tornen boja...
les nenes.
Segueix fent mofa, corb.
Al final, seràs amic meu.
Li agrado a tothom.
Soc de bona pasta.
- Tens la Becky? - L'he ficada a la bossa.
I també hi havia...
Una serp molt grossa.
És esgotador, això d'esperar.
No per tu, que estàs gairebé paralitzada.
Ha estat la pipa. Bona l'hem feta!
Però aviat estaràs ben adormida. Potser somies alguna cosa bonica.
Ai, la joventut.
Les adolescents tenen una pell magníficament elàstica.
La pots estirar un metre rere l'altre.
Deixa-la estar!
Apa.
Els amics fantasmes t'han vingut a salvar.
Són morts, però poden romandre joves per l'eternitat. Quina enveja, tu.
Em fa venir ganes de cridar.
Bastó de ferro.
Ben resistent.
És bo per les lumbars.
No t'encanta?
Això serà una merda per a les dues.
Charles, no!
Has perdut el cap? Posseir la gent té conseqüències terribles.
Ja ho sé.
És que era una circumstància atenuant.
Mentre la duc a dins, agafeu la bossa amb la Becky i marxeu.
Has de sortir del cos ara mateix!
- No em puc creure... - Edwin.
Ets el llest i jo, qui fa aquestes carallades.
Feu via, que s'hi resisteix.
Au!
Remenant els meus records, eh?
Els tres heu obert la capsa dels trons.
No us podeu imaginar com.
Monty, òndia!
Que vull amenaçar uns vailets.
CAS TANCAT
Ets a casa.
No cal que recordis aquella casa horrorosa
ni la terrorífica foscor.
No cal que recordis aquelles coses dolentes, d'acord?
Bona nena.
Mama?
Mama!
Mireu.
Bona feina.
I què passa amb el dimoni David?
Que és un assetjador.
Un carallot. Però recuperaré els meus records.
Et farem costat. El vam vèncer i ho podem tornar a fer.
No facis el gall.
Com? He malparlant al corb, t'he tret de l'abís,
he salvat la nena i he colpejat la bruixa.
La possessió potser alerta el més-enllà d'on som.
Costa fugir de Mort i dels éssers que treballen per a ella.
No ha vingut ningú. Sembla que no correm perill.
Mira que ets patidor.
Sortim del poble abans que passi alguna altra bogeria.
MÉS-ENLLÀ OFICINA DE SUBJECTES PERDUTS
A veure.
Què tenim aquí?
Possessió.
No està bé.
Oi que no?
Oh.
Us he trobat als dos, entremaliats.
Oi que sí?
CONTINUARÀ...
Subtítols: Rocío Rincón Fernández