Anteriorment...
Mare meva!
La Niko té un paràsit paranormal. Follets de la dent de lleó.
- Quan són prou forts... - Surten del cos.
Entreu en mi. Soc vident. No passaríeu més gana.
Fa ferum de merda de gos.
Són els teus amics?
Els veus?
Mireu quines monades. Poden viure a la meva habitació?
- Són els teus pares? - Sí. El meu pare era sec.
Què carall és això?
Et fa romandre al poble.
Soc un Rei Gat just.
Compta els gats de Port Townsend i es deslligarà.
No podem, és perillós.
Oficina de Subjectes Perduts.
No consentirem que dos vailets facin bestieses. Enganyar la mort.
Possessió d'una bruixa?
No es repetirà.
El meu dolç esperit familiar còrvid. Qui no confiaria en una cara com aquesta?
POSSIBLES CASOS
AQUESTS ESPERITS TENEN MOLTS PROBLEMES
És el novè o així que apareix a la costa aquest mes.
D'on estan sortint?
No t'hi pots apropar gaire o la gavina malvada et...
Un momentet.
- La gavina malvada? - Sí.
Ja t'entenc.
Mare de Déu! Aquest mal de cap és com si t'arranquessin els ulls.
No som els Doctors Morts.
La meva maledicció em fa encantar aquest retrat.
Cada cop és més jove mentre jo em marceixo.
La màgia sovint imbueix les icones de poder mític.
Fregui trementina sobre la tela per esborrar la imatge.
Fi de la maledicció. Adeu.
SECRETÀRIA SOROLLOSA
Hosti, quina sorpresa ser en una meca pels esperits pertorbats.
Tenen problemes molt estranys.
- A tot arreu hi ha tants esperits? - És sobrepoblació.
No hi hauria d'haver tanta gent al món i el més-enllà no pot estar al cas de tot.
Hi ha més esperits amb problemes i nosaltres tenim més casos.
Sí.
Tot això és cert,
però el cas de la Crystal encara és el nostre preferit.
Un altre possible client.
Comencem. Bon dia. En què la podem ajudar?
Em dic Susan Kessler.
El meu cunyat em va matar la germana i dues nebodes l'any 1994.
Segur que heu sentit parlar de l'assassinat dels Devlin i...
De fet, acabem d'arribar al poble.
Tot i que va passar fa 30 anys, encara em costa parlar del tema.
El meu cunyat va embogir, va matar la família i es va suïcidar.
- Terrible. - Ferir la pròpia família és de monstres.
El crim no implica cap misteri sobrenatural.
Ep! Empatia i professionalitat.
Investiguem i resolem misteris sobrenaturals.
Ja sap qui era l'assassí.
Algú... Alguna cosa segueix a la casa on van morir.
Ho sap del cert?
Vaig heretar la casa, però no em vaig atrevir mai a entrar-hi.
Quan vaig morir, fa una setmana, la vaig voler visitar per últim cop.
Però quan m'hi vaig acostar...
vaig sentir crits des de dins.
Em posa els pèls de punta.
A la casa encara hi viu alguna cosa horrible.
No puc anar al més-enllà si la meva família no està en pau.
No tinc gaires diners, però...
Cal seleccionar bé el cas.
Que només puguem resoldre nosaltres i que rectifiqui un error sobrenatural.
Mala gavina, peu mutilat.
Sí. Potser val la pena plantejar-se que ens paguin.
Algunes hem de pagar demà mateix el lloguer setmanal.
I la família assassinada de la Susan?
Està feta pols.
Arreglem la injustícia, la Crystal paga el lloguer
i resoldre un crim del poble de fa 30 anys ens dona punts.
Ben raonat, Charles. Soc del mateix parer.
M'està obrint el crani en dos!
- Uf. - Ecs.
De fet, ara em trobo molt millor.
Empatitzo amb la Susan, però no va precisar gaire.
Almenys no li va petar el cap.
Per resoldre el cas, cal fer recerca de la família i la casa.
La Jenny no havia nascut aquí? Segur que sap coses sobre la família.
Fantàstic. M'hi apunto.
Vas amb ella, quina sorpresa. Sempre sortiu juntets.
Això t'ho pots estalviar, gràcies.
No estem fent res.
Deixem una cosa ben clara.
Si no m'assetgés el dimoni psicòpata del meu ex
i el Charles fos viu i tota la pesca, l'afegiria a la llista de baixes amb gust.
- Llista de baixes? - Diu que ens enrotllaríem.
Cardaríem. Sucaríem.
Hi estic d'acord. I jo no dic res, però és factible.
Però està clar que la Crystal està passant per un mal moment
i soc un professional, així que no passarà res.
Entesos.
Faré recerca com cal a la biblioteca, sense conjectures de segona mà.
Aprofitaré per comptar més gats de camí. Som-hi, Niko. Tenim feina.
M'ho dius a mi? Puc venir?
Visca!
La biblioteca és el meu quart edifici públic preferit.
Pots pensar les coses i no dir-les. Està clar que l'Edwin s'ha posat gelós.
Sembla que la tempesta agafa forma.
No surtin al carrer i vagin amb compte. Tornem a la música.
Revestiment protector.
Per dissuadir als lladregots d'hamburgueses?
Arriba una tempesta grossa. Si tenies plans, cancel·la'ls.
Segons les notícies, serà intensa.
Parlant de coses que fan menys por... Tot i que potser fan la mateixa...
- Súper. Vas genial. - Et sona l'assassinat dels Devlin?
Digues que no gravaràs un coi de pòdcast, sisplau.
I ara!
Li ho he sentit explicar a gent a la...
- On era? - La taverna?
A la taverna! I semblava una barbaritat.
Era una mocosa quan va passar i només en sé el típic safareig de poble.
- Si t'ho explico, em deixaràs en pau? - Sí.
Genial. Necessito cafè, que el tema fot els pèls de punta.
CINDY, LA TIA DE LA NIKO
No te'm quedis mirant.
Només vaig disfressat.
Edwin, sempre fas de dona? El Charles també va de dona?
Canvies d'ulls i nas com el Sr. Patata?
Saps qui és el Sr. Patata?
Sí. No. No. Sí.
Prou.
Entesos.
Per què vas així, avui?
Per evitar que semblis histèrica i que parles sola.
Et noto una mica tens.
És clar! És pel Charles i la Crystal. És normal.
No sé què vols dir.
La tensió sexual era palpable
quan parlaven d'anar-se'n al llit junts.
Hola!
No hem digitalitzat els diaris, però tinc els articles dels Devlin en microfitxa.
Si lligar em sembla difícil, mira com és casar-se.
Carai.
Teniu la màquina allà. Si necessiteu ajuda, crideu-me.
Però sense cridar de debò.
Som a la biblioteca. Soc al taulell si em necessiteu.
Gràcies, Maxine. La tia Cindy i jo t'agraïm que ens ajudis.
Sí, gràcies.
Els Devlin vivien en una casa de dos pisos a Haywood.
Als 90 la gent es podia comprar una casa.
Eren modèlics.
Però tothom té secrets.
Una nit, el pare va embogir com en una pel·li gore.
Va matar la mare i les filles mentre veien la tele. Desgraciat.
Va fer servir una destral.
Ens hauria d'haver parlat de la destral, oi?
ASSASSINAT AMB SUÏCIDI
- Per què es va grillar el pare? Pregunta. - Per què el pare va perdre el cap?
Deien que la dona tenia un amant.
Que una cadena s'emportava el negoci de la botiga d'electrònica. Importa gaire?
He sentit dir...
Sé que és una bestiesa, però diuen que la casa està encantada.
Per això fan bé de tirar-la terra.
La volen tirar a terra?
Què collons és això?
Perdona, la meva llogatera va trompa o alguna cosa així.
La joventut d'avui dia! Tanta hostilitat...
que acompanya aquelles cares joves i dolces.
Ara et porto la comanda.
Sap que no es pot fumar.
No em convé.
M'alegra molt veure-us i que encara esteu aquí.
On és l'altre, el més tibat?
- Ens hem de posar al dia. - Sobre què?
La geganta ensangonada que viu al mar dins del teu cap?
De vegades fas un pacte
amb la deessa primordial Lilith a canvi de la immortalitat.
I, no sé si m'entens, vessar una mica de sang és inevitable.
- Es posa un pèl rampelluda. - Immortalitat? Viure per sempre?
Prou de xerrar com bons veïns. Marxem.
Un consellet. Aquest poble no acostuma a tenir bons veïns.
Ai, la pell fantasmal!
Has protegit l'aparador de la tempesta. Un dia, el mar s'endurà el poble.
Oi que seria una meravella?
No em posis la mel als llavis.
Ai, Jenny. Sempre amb cara de pomes agres.
No canviïs mai.
Excepte pel pentinat.
Aquest seu és greix i prou.
Sí. És l'ingredient secret de la meva rutina de bellesa cutània.
Que menjar una combinació correcta d'àpats mantingui els anys a ratlla és increïble.
Hem descobert que la casa ha estat deshabitada des que...
Ai, perdona. S'ha de ser molt pallús per caure pujant per les escales!
No sé com no t'he vist, a tu i al teu...
Hola. Al guapo del teu amic amb corbatí.
La polsera és bonica, un accessori impactant.
Espera.
Veus l'Edwin?
Sí. És un fantasma, oi?
- Com...? - Ai, sí. Perdoneu.
Vaig passar per un coma breu després d'un accident de trànsit atroç.
I sí, en despertar, veia fantasmes.
I jo.
Excepte per l'accident i el coma.
Per poc m'esquarteren uns follets que m'han aclarit el cabell.
Són en un pot al meu dormitori.
Súper!
Per cert, em dic Monty. Et deies Edwin.
- I tu? - Niko. Encantada, Monty.
- Quaranta-vuit, quaranta-nou. - Què fas?
Compto gats.
Astrologia. Quina passada.
Sí. Molt típic d'una aquari.
Com ho has sabut? Ara l'Edwin!
No crec que les estrelles dictin les interaccions humanes.
T'agrada jutjar.
Però també tens una tossuderia encisadora.
Capricorn?
Són 2.400 anys de patrons. No poden errar tots, oi?
Us puc fer la carta astral un dia.
- No. - Sí.
Vivim sobre la carnisseria.
Uf, com vulgueu. Si no hi ha més remei.
Et fas el dur, eh?
Ho respecto.
He de portar els llibres a dins. Ha estat un plaer.
Mare meva. Li agrades moltíssim.
Som nois. En tot cas, li agraden els fantasmes.
Saps que els nois es poden agradar? Tinc molts mangues que en parlen.
- És adorable i explícit. - La Crystal i el Charles ens esperen.
Ja.
Per cert, et volia parlar de les fotos. Noies mortes, destrals i sang a dojo.
- Gairebé moro fa una setmana. Podria...? - Niko.
Per mantenir la meva estricta reputació, no ho vagis dient, però ho puc entendre.
APROVAT
NO JUGUIS AMB LA NOTÀRIA
ES BUSCA ESPERIT
PERMÍS DE VIATGE
La gent no especifica prou.
L'especificitat és la clau. Manté la maquinària en moviment.
Pensava que en series conscient, però em vens amb aquesta sol·licitud.
Vols un permís de viatge a la Terra amb un formulari G 1215,
però només tens una ubicació vaga.
La vaguetat és enemiga de l'especificitat.
Aquests dos nois no són on haurien de ser.
La tasca de l'Oficina de Subjectes Perduts
és assegurar que tots els nens morts van al lloc que els pertoca.
La canalla és esmunyedissa, sovint s'escola i perd el camí.
No ho voldries pas, oi que no?
Ara resultarà que és culpa meva que no facilitis les dades correctes
perquè soc massa detallista! Quina barra.
Segons la secció 8, paràgraf 11, addenda 83C sobre viatges planetaris,
es concedeix accés a la Terra en una zona de dos kilòmetres
per capturar fantasmes transgressors.
DENEGAT
Potser hauria d'informar la meva superior.
Segur que li encantaria saber que obstaculitzes la meva feina.
Bona sort per aconseguir cita amb ella. Tots anem massa enfeinats.
Mira quanta feina pendent hi ha per aquí. Hi ha més morts que temps per fer tràmits.
Torna amb una ubicació precisa al pla mortal i aprovo el viatge.
Simple, específic
i eficient.
Derroquen la casa? D'altra banda, la Jenny ha confirmat les dades de la biblioteca.
Hi havia més teca, però ha vingut l'Esther.
La bruixa? Ens buscava?
No. Diu que és immortal. Li sobra temps per venjar-se.
A més de poderosa, havia de ser immortal.
T'he dit que s'ho prendria a pit. El poble és petit. No és que ens busqui.
No ens convé que sàpiga que som a Port Townsend.
Centrem-nos en la casa encantada.
Van per feina, ara que ha mort la Susan.
La tiren a terra demà.
Tenim una nit per descobrir què hi ha a la casa
perquè la Susan vagi al més-enllà.
LA CASA DE HAYWOOD DRIVE
Posa't còmode. El Rei Gat vol que tinguem el raret vigilat.
Si més no, no hem d'entrar-hi. La casa fot por.
Quins records. La tenia en casset.
El meu vell se'n va cansar i el va trencar a cops de martell.
Com? Et va trencar el casset amb un martell?
Sí, però no n'hi ha per a tant.
Porta a preguntar-se qui l'ha posat en una casa abandonada?
És ell?
El sonat del pare.
Si és un esperit, com és que no ens veu?
Per què fa servir la porta?
Perdoneu, soc la Crystal, una amiga de la teva germana, la Susan.
Nois, duu la destral.
Brandon?
Què fas?
He trobat la carta.
Em deixareu pel Hudson?
No em podeu deixar.
Mama! No!
Sisplau, no!
Para!
- Se les ha carregat. - Sí.
- No pot sortir impune. - Som-hi!
Espereu.
Un moment! Encara no tenim tota la informació.
Un segon.
- Han anat al més-enllà? - Quan Mort ve, ho notes.
Per començar, ens veuries sortir corrents. Se t'acut res, company?
Encara no ho tinc del tot clar.
Tinc ben clar que m'ha traumatitzat per sempre.
Mama, ara poso la pel·lícula!
Li dius al pare que abaixi la música?
Què està passant?
No ho entenc.
Que no baixes, Brandon?
Si més no, abaixa el volum!
Què hi fa, allà dins?
Ja saps com es posa quan s'atabala.
Deixa'l estar.
Brandon?
Què fas?
He trobat la carta.
Em deixareu pel Hudson?
No em podeu deixar.
No... Es repeteix.
Mama! No!
Com ho aturem?
No ens podem quedar mirant com passa.
Sembla que són en un disc ratllat.
En efecte, és això.
Si no vaig errat, és un bucle.
Des de 1994 que els atrapa.
Ha matat la seva família sense parar des de 1994?
Ho noten?
Com pot passar una cosa així?
Ostres, un cop més no l'aguanto.
¿Heu sentit parlar de la teoria...
LA TEORIA DE LA CINTA DE PEDRA
...de la cinta de pedra?
Què fas?
Lectura tàctil?
Em deixareu pel Hudson?
Psicometria? Res? Els llibres del despatx no hi són per fer bonic.
Menys renyar i més recordar.
Què collons és?
Poc sovint, si el trauma emocional d'una mort és visceral,
marca psíquicament l'espai i les parets que l'envolten.
Això atrapa els esperits en un bucle i no poden canviar res.
- No saben que són morts. - Esperits atrapats.
¿Aquestes dones han viscut l'instant més dolorós de les seves vides
un cop rere l'altre durant 30 anys?
No surts d'una atracció que no s'atura. S'han perdut, no poden anar al més-enllà.
Hem de poder-les ajudar a passar pàgina.
En teoria, un desencadenant origina el bucle d'aquests casos.
Si el trobem i anul·lem, s'hauria de poder trencar el cicle.
Trobar què va fer perdre la xaveta al merda seca del pare.
- Això les alliberarà? - Exacte.
Diu que ha trobat una carta d'un paio que es deia Hudson.
Segons la Jenny, es diu que la dona tenia un amant. El pare ho sap.
El seu fràgil ego masculí peta i es torna el Jack Torrance a The Shining.
- Què? - Una pel·lícula de terror.
En aquest cas, busquem una carta d'amor.
Es fa tard. Els esperits s'esvairan sense l'espai que conté el bucle.
Ja són morts. Com que s'esvairan?
S'esborraran. Cap més-enllà, cap fi.
Només foscor eterna. És el pitjor final per a un esperit.
El temps no ens acompanya. Tic-tac.
S'enrotllaran, la noia i el del cabell fosc?
No estem de broma, d'acord? Però sí, aquells dos cardaran.
Litty?
Sempre trobem coses misterioses.
Però no val la pena passar por amb la panxa buida.
Agafa un cacauet.
Sopes sola un divendres? Que trist!
No m'importa. Els altres investiguen un cas en una casa esgarrifosa.
- Ho hem sentit. - Sí, ho sabem.
T'han deixat aquí perquè fots pena.
Quina pena que fas, xata.
- No m'han deixat aquí. - Estàs trista?
- Sí. Quina tristor de cabell. - Ploraré.
Quan vaig demanar no anar-hi, l'Edwin va ser molt comprensiu.
Ploro. És maco tenir amics comprensius.
Sí. No tinc gaires amics.
- Quina sorpresa. - Té sentit. Era evident.
En tindràs menys perquè moriran allà.
Tots a fer punyetes.
Et quedaràs sense amics, però tranqui.
Espera. Para.
- No necessitem el jersei. Estem bé. - No!
No!
Anava de conya! No tens sentit de l'humor?
Agafa'm la mà, Litty. No m'agraden els jerseis.
Tros de desgraciada dels collons!
Perdona que m'afecti.
Ei, he sentit un soroll pel conducte de ventilació.
He trobat el diari.
El diari de la Hope.
"El pare m'observa sempre."
"No em surto mai amb la meva."
"Vaig amb peus de plom per seguir les normes absurdes,
però cada cop és més estricte."
"Espero la graduació amb candeletes."
Quina mena de normes serien?
¿Recordes...
què vaig dir sobre el pare quan vam veure la meva família al mirall?
Sí, el vas titllar de...
sec.
Això mateix.
Però fa curt.
Els vaig fent una ullada perquè els trobo a faltar.
Però també comprovo que...
Que el pare no fa mal a la mare
com me'n feia a mi.
Era un cabronàs.
I mai no el vaig poder acontentar.
Tant era que fos amable, bon esportista o qualsevol cosa.
Aquesta noia
entenia el que se sent.
I ara està atrapada.
Charles, em sap molt greu.
- Et trobes...? - Veniu! He trobat una cosa!
No passa res.
Charles, has estat plorant?
No, company. Segur que és la pols d'aquesta casa o alguna cosa així.
Què has trobat?
Una carta d'admissió a la universitat d'un lloc que es diu Milwaukee.
- La Hope marxava. - Que no era una carta d'amor?
Mira la capçalera. És del Centre universitari Hudson.
Molt bé. Anem per feina.
La Hope deia que aquest grillat era molt controlador.
En assabentar-se que la filla marxava...
"Em deixareu pel Hudson?"
No és que la dona el deixés per un altre. La filla marxava a un centre universitari.
La carta és el desencadenant.
Que aquest merdós no l'arribi a tocar.
Bona sort per trobar-la, cretí.
Crystal.
Que no baixes, Brandon?
Si més no, abaixa el volum!
- Què fas? - Em deixareu pel Hudson?
Per què no funciona?
Com trenquem aquest coi de bucle?
LA NIKO I LA CAMPANA DE VIDRE
- Com es deia? - Niko.
Com ho saps?
- Perquè miro d'estar atenta, Kingham. - Entesos.
Li fa por la tempesta? Saps què m'espanta, a mi?
La foscor! Cop de colze.
No em fa por la tempesta.
M'ha sobtat que deixessis anar als amics que et van salvar
a aquella casa terrorífica tots sols, però ara veig que ets una bona pua.
Au, collons!
No diguis això.
Et ve de naixement ser tan covarda o fa anys que ho practiques?
La meva por a la mort és ben racional.
Qualsevol pot morir. El pare va morir. Literalment gairebé moro ahir mateix.
- Carallades de caracul. - Què hi té a veure?
Exacte. Si es moren, et sentiràs culpable per sempre més.
Sí.
Hi hauria d'anar?
Fes el que et roti. A mi, ni em va ni em ve.
- Ja. - Teniu raó. Els hauria d'ajudar.
- Tens gana? - Molta.
- Xata, que tens menjar? - Tenim gana.
- Hola? - Reina? Menjar.
- On vas? - Tens menjar?
- L'olla és aquí. I ara, la cullera. - Què dius? No m'agrada.
- Si més no, parlem-ne abans. No és que... - No feu por.
- Hola? - Molt bé.
On vas?
Ens deixes aquí?
Gràcies a tots dos!
I ara...
Adeu.
Ben fet, Litty. Si es mor, qui ens traurà del pot?
Tinc la sensació que ho faig tot jo sola.
Hòstia!
T'odio!
I jo a tu!
Eliminar el desencadenant no ha servit. Tret que no fos el desencadenant.
Ho sentiu?
Costa per la música, però... Ara.
- Com un clac. - Ja podries parar esment.
No li parlis malament perquè no ets l'expert definitiu en tot.
Que tens avui, Charles?
No ets el de sempre.
M'atipa veure aquest desgraciat matar la família mil vegades sense raó, hòstia.
Ho hem fet al teu estil i no ha servit.
A la porra. Ara ho provem al meu.
Charles, què fas?
Ets molt dur amb la destral, oi? Un paio gros matant tot de dones.
Entoma-la.
T'ha fet mal?
Charles, va, que t'alço.
Va, t'has d'aixecar. Què passa, Edwin?
No hauria de passar, però té raó. No ho sé tot.
- Charles? Em sents? - Escolta!
- L'hem de traslladar. - Vinga!
- Mou-te, Charles! - Au!
- Mou-lo! - Ho intento!
Esforça-t'hi!
On coi ha anat? Edwin!
No sé... Necessita un mirall per dislocar-se en l'espai i no...
- Charles? - Em sents?
On has anat? Charles? No fa gens de gràcia!
Charles!
On ets, Charles?
- Charles? - Charles!
- És aquí. - Gràcies a Déu. Ja el veig.
No li parlis malament perquè no ets l'expert definitiu en tot.
Ai, no.
M'atipa veure aquest desgraciat matar la família mil vegades sense raó, hòstia.
Ho hem fet al teu estil i no ha servit.
A la porra.
Ho provem al meu.
- Em deixeu pel Hudson? - Ets dur amb la destral, oi?
Un paio gros matant tot de dones.
Entoma-la.
També està atrapat en el bucle.
No té sentit.
Per quedar gravat al bucle cal una forta reacció al trauma.
No és evident? El Charles va ser maltractat.
Veu al seu pare en el Sr. Devlin.
El seu pare no era bon home.
Quina forma més anglesa d'expressar-ho. Era mal home. Un mala peça de campionat.
Maltractava el Charles i la seva mare. Per què et penses que viu tan content?
- Ell és així. - Ningú està sempre content.
Fa dècades que el conec. Si alguna cosa falla, me n'adono.
Has dit que cal una emoció fortíssima
per atrapar algú nou al bucle i el Charles està atrapat.
Si tan detectiu ets, dedueix què significa.
T'ho ha amagat. Segurament, s'ho amagava a si mateix.
- No m'amagava coses. - Què xerres? Tothom té secrets.
O ets totalment sincer en tot?
Deixem-ho estar. Hem d'ajudar el Charles.
No pots fer servir res d'aquella bossa infinita tan rara?
El Charles va trigar anys en aprendre a usar-la.
Si hi fico la mà, me l'amputarà. Ja ho hauries de saber!
Com ho hauria de saber? Com puc pensar amb aquesta música?
M'assetja un dimoni i no tinc ni idea de qui soc!
Em necessita l'única persona que em fa costat
i no tenim ni idea de què fer.
Si he de tornar a sentir aquest coi de cançó, perdré els estreps.
La música. Crystal, és una genialitat.
Hem regirat la cosa sencera. Has vist cap gramola?
- Cap què? - Gramòfon. Fonògraf. Equip de música.
D'on surt la música?
Hi ha una cambra que encara no hem trobat.
És clar. El Brandon ha canviat el volum amb un comandament des de dalt.
Si més no, abaixa el volum!
Ha apuntat cap allà.
Corre, ajuda'm a moure'l.
- On dimonis som? - Clarament, la policia no hi va entrar.
Mare meva.
Aquell fill de puta tenia una botiga d'electrònica.
No era dèria de la Hope. Deia que el pare sempre sabia què feia.
Les observava.
Per això sabia que la carta era al calaix tancat amb clau.
Deies que el bucle està gravat a les parets.
Si no és a la música, es pot gravar en un altre lloc?
- La cinta de VHS, per exemple? - La què?
No!
Si conté el bucle, destruir-la és com destruir la casa.
Puc perdre... Podríem perdre el Charles.
Si el bucle està gravat a la cinta i no la podem destruir...
- I si eliminem les imatges? - Elabora.
Com amb el quadre maleït del paio lleig i la trementina.
- Esborra la imatge... - I la maledicció.
La cinta equival a 4.000 quadres.
Podem gravar-hi a sobre o posar-hi interferències.
És arriscat, però podria funcionar. Prepara't per córrer.
Quan s'alliberin, vindrà Mort. Fa més de tres dècades que en fugim.
Si som aquí, se'ns endurà amb els Devlin. Entesos?
Sí.
No sé com funciona.
Per sort, he mirat moltes pel·lis dels 80.
No ho sents?
Xist. És un espectre de la misèria. Rondaven sovint per l'Infern.
S'alimenten d'emocions negatives. L'ha atret el dolor del bucle.
- La matança cruenta es quedava curta? - Pensa en coses alegres.
- Acaba de pressa i en silenci. - Què?
Et destrossa el cap si ets negativa i la teva agonia el nodriria durant anys.
PENSA EN COSES ALEGRES
Merda. Esculls expressament el pitjor moment per irrompre.
De fet, vinc a ajudar-te.
Què passa?
No em pots trastornar en un altre moment, David?
Os pedrer! Si em sents, mira de ser positiva.
Molt bé, Edwin. Has d'intentar parar el bucle tot sol.
Crystal, m'he cansat de rondar
per la pista de patinatge abandonada tot acovardint els adolescents.
Deixa que m'entafori a dins teu i em carregaré aquella cosa.
Ets un tros de...
No. Penso en coses alegres.
Però et noto negativa.
Et matarà, però em fa anar calent.
No. Els meus amics i les dones turmentades em necessiten.
Francament, aquests nous amics et fan molt avorrida.
Abans eres la canya.
Per què m'ho feies fer?
No et puc obligar a res.
S'apropa.
Si et vols assegurar de què és real i què no ho és,
hi he d'entrar de nou.
La Crystal ha dit que així es grava.
- Funciona. - Ves-te'n a pastar.
Crystal!
No m'has d'estimar.
Ni tan sols t'he de caure bé, però hi tornaré a entrar sigui com sigui.
M'he cansat de perdre la vida amb les teves parides de gallet.
Què ha passat? Ha funcionat?
No ho sé. Corre, no aguantaré gaire.
El Charles.
- Crystal, ho hem aconseguit. - Hòstia, és veritat.
Ei.
Ara que són lliures, Mort vindrà.
Al pis de dalt hi ha un ésser sense cara que menja dolor. Sortim ràpidament.
T'has exposat tot i saber que Mort...
Un bon detectiu fa el que calgui per tancar el cas.
És preciós.
El següent no serà tan maco.
CAS TANCAT
Gràcies per allunyar aquella cosa de mi. M'has fet costat.
He d'admetre que has fet una gran feina de detectiva avui, Crystal.
Oi que sí, Charles?
Charles?
Sí, en efecte. M'has salvat la pell, no? Ets la canya.
Si allò que m'ha ensenyat el David avui era real,
no crec que sigui la canya com a persona.
Els dimonis diuen mentides.
He sentit què li deies sobre salvar el Charles.
No importa què vas fer, sinó què fas.
Charles, segur que et trobes bé?
Després d'estar en el bucle? Us ho he dit, estic de conya.
Si algun cop vols parlar de...
Hem tancat el cas. Estic genial.
Ja vinc!
Marxa, maldat!
Ja gairebé arribo!
Ai, mareta.
He vingut a ajudar.
A internet deien que colpejar olles i paelles espanta els éssers malignes.
Niko, duus una palanca?
Sí.
Veus? Em referia a situacions com aquesta.
UN CORB ATRACTIU I UN TROS DE PA
Era un espectre de la misèria? Segur que ha estat una bogeria.
- Has fet servir el pla habitual? - Hem provat quelcom de nou.
Sí, el pla de córrer-per-salvar-la-pell. Em cagava de por.
Segurament ja és pols.
Necessiten dolor per nodrir-se.
El Monty, el nostre nou amic!
Hola. Vaja, sou una bona colla.
És viu i veu els nois?
Ostres si el veu, a l'Edwin.
Em dic Charles. Encantat! Si ets amic de l'Edwin, farem bona lliga.
Sí. Perdona, que tinc les mans ocupades.
He estat educat, no?
- Que incòmode. - Has fet bé.
- Has vingut? - Sí.
No tinc gaire cosa a fer i no et vaig donar el meu número.
No faig servir el telèfon.
Quin nivell.
Però m'he adonat que avui Venus passava per la meva cinquena casa.
És el matí ideal per donar-te la carta que t'havia promès.
Mira al llibre.
ASTROLOGIA
SATURN REGEIX AMBICIÓS, DIGNE
- No calia que... - Està fet.
I voldria saber què en penses.
M'ha esgotat l'assassinat amb destral i el suïcidi estil Atrapat en el temps.
Vaig pujant.
Ara pujo també.
Què creus que significa aquesta línia?
La vermella o la rosa?
No sé per on començar.
No passa res, t'ho explico. Això vol dir que ets molt protector.
CARNISSERIA LLENGUA I CUA
Ai, ai, ai. Al Rei Gat se li posarà de través.
L'hi pots dir tu. Jo no penso dir-l'hi.
Pareu de gandulejar, tòtils.
Trucaré a la protectora.
Tinc feina.
Si no duus informació per aplacar la notaria, deixa'm en pau.
És exactament el que porto, senyora. Li he d'ensenyar una cosa.
Fa 29 anys que eren a la llista de desaparegudes.
Encantaven una casa a Port Townsend, Washington.
Expliquen una història molt interessant sobre dos nois morts.
Estàvem atrapades en un malson i uns fantasmes genials ens han alliberat.
La seva amiga viva també els ha ajudat.
Ens han salvat.
En efecte, em sembla que sí.
Molt heroic per la seva part.
Nassarró!
Sisplau, noies, m'ho heu d'explicar tot
d'aquests tres joves herois.
CONTINUARÀ...
Subtítols: Rocío Rincón Fernández