Anteriorment...
L'has espifiat bé fent servir màgia amb els meus gats.
- Què carall és això? - Et fa romandre al poble.
Compta tots els gats de Port Townsend i es deslligarà.
Els nois morts em van sulfurar, però no es repetirà.
Monty, el meu dolç esperit familiar còrvid.
És el matí ideal per donar-te la carta.
No sé per on començar.
No conec la meva família i miro de localitzar-la, però...
Em sentia així quan va morir el pare.
La mare em va fer tornar l'endemà del funeral.
Les cartes són de la teva mare?
Potser no els trobo mai.
El meu cunyat va embogir i matar la família.
Ets un paio gros que mata dones?
El Charles va ser maltractat.
Veu al seu pare en el Sr. Devlin.
Sé si alguna cosa falla.
No consentirem que facin bestieses.
Estàvem en un malson i uns fantasmes ens han alliberat.
M'ho heu d'explicar.
LA MEVA JENNY
BELLA
DE CARN ABUNDANT
Carai!
- Què collons és això? - El lloguer.
Culpa meva per no definir les vies de pagament adequades.
LLOGUER
Veus? Com aquesta. Assembla't més a la Niko.
- Què en faig, de tanta xavalla? - Demanar molts desitjos.
I si en demanem només un? Desitjo pagar el lloguer sense comentaris.
Què coi et passa?
Perdona. He estat amb merdes del meu ex. Em té molt capficada.
Duré el pot a una màquina de canvi.
Deixa-ho estar. Com deia ella, demanaré desitjos de merda.
Què llegeixes? Apa!
"La teva pell irradia com la lluna a la nit."
Que eròtic.
- Tens correspondència marranota? - Feu sèxting per correu ordinari?
A, aneu a pastar fang. B, no n'heu de fer res.
I C, no és per a tant, així que...
cap a classe.
Si més no, una de les dues té classes, oi?
Ni de conya.
L'únic lloc on he d'estar és aquí.
I jo he deixat d'anar-hi. Com mola, Jenny.
Que t'enviïn cartes d'amor mola molt.
I ara, què? No marxareu fins que us expliqui un tema íntim?
Us hauria d'engegar, però a la porra. Vinga.
Són d'algú que m'admira en secret, encara no sé qui. Això és tot.
Algú que t'admira en secret? Podria ser la teva ànima bessona.
Passar de cartes anònimes a l'amor és fer-ne un gra massa.
Potser. Però bé que te les quedes, oi?
Si poguessis trobar la persona que les envia d'alguna manera...
Ho faries?
No.
Les cartes són maques. Em fan sentir bé, sí.
Però les ha escrit a màquina, com els assassins en sèrie.
Li ha faltat tallar lletres de revistes.
A més, al final ningú és qui et pensaves i...
et deceps.
T'entenc.
He revistat alguns antics records
i començo a ser conscient que no sé qui soc.
Potser soc pitjor que em pensava.
Era una conversa dolça i s'ha enfosquit.
Passa del passat i sigues qui vulguis. Fins i tot algú amb un compte bancari!
On són els Detectius Morts?
Quina mosca us ha picat?
Renoi.
No puc espiar sense l'allargavistes. Me l'he deixat a casa de la bruixa?
"Charles, fes el favor de parar atenció."
Entesos, company.
Passes molta estona amb ell.
Amb el Monty.
- Passeu molt de temps junts. - Hum?
Només intercanviem llibres.
Volies treure't la polsera, comptar gats i tota la pesca,
però ara saltirones i llegeixes sobre astrologia.
No saltirono mai.
Em sembla súper que estiguis de bon humor.
Però mirem de recordar que volem marxar.
Em sap greu allò del Rei Gat i també...
Em sap greu que et quedessis atrapat al bucle a la casa dels Devlin.
Si vols que parlem del teu pare...
I ara. Només tinc ganes de marxar de la ciutat. És això i prou.
Un tal Dagfinn vol parlar amb els Detectius Morts directament i...
Surt d'aquí!
Busco algú que tregui uns esperits del meu far.
Un segon.
- Et dius... Dagfinn? - En efecte.
Encanto el far de Point No Point.
Durant els últims dos dies, apareix gent que salta del mirador al braç de mar.
- La gent se suïcida? - Sí.
Per ara, dos.
La pega és que els esperits nous fan morros i gandulegen a casa meva.
Si volgués socialitzar, encantaria un restaurant.
Hi ha anat la policia? En un poble tot se sap.
Els cossos desapareixen en tocar l'aigua. Que jo sàpiga, la policia no en sap res.
- L'agència n'entén més, del tema. - Salvaríem vides.
Sí, però sobretot, vull la meva solitud.
És insòlit que els fantasmes s'apleguin. Si romanen, hi deu haver una raó.
Que fascinant.
Respecte a la tarifa...
Que sí! Us puc pagar amb caramel tou i una Bola 8 Màgica maleïda
que et diu exactament quan moriràs.
Per què la vull si ja soc mort?
Sembla mentida, una joguina que prediu morts?
Seria una passada.
I no tenim res de semblant a la col·lecció.
Tot apunta que sí. Intentem-ho, a veure si de pas salvem algun esperit.
FAR POINT NO POINT
BOTIGA DE RECORDS
Això s'assembla a uns anuncis que m'encanten de varetes de peix.
Sembla un lloc tranquil.
Potser el faroner és un malcarat i li agrada queixar-se.
Sembla que ella gaudeix de les vistes.
Què fa?
No estarà...?
Espera!
ELS SALTADORS DEL FAR
NO US APROPEU AL BARRANC
Els veig.
Una melangia gens comuna afecta aquests fantasmes.
Es queden mirant el mar i tornen al far.
Els esperits dels suïcides erren pel món, però aquests romanen per aquí. Estrany.
- Això trobes estrany? - Potser són miops i van caure del far.
Han posat l'avís?
Què han vist?
Una dona s'ha llançat a l'aigua des de dalt.
- Viuen a Port Townsend? - Sí, sobre la Carnisseria Llengua i Cua.
A ca la Jenny. Llogateres per setmanes.
- L'han pogut veure bé? - Sí, molt bé.
Aviam, vint-i-pocs anys, menuda i pèl-roja.
Duia una camisa de dormir molt maca. Una mica vaporosa.
Menuda, pèl-roja, camisa vaporosa?
Em sembla que no ens creu.
¿Dues nenes amb pinta de fer campana, que deambulen i segurament van drogades,
veuen una suïcida saltar, però no apareix cap cos?
Sona a una broma.
- Tot bé? - Que vagi molt bé el dia, Asha.
No és broma. Hem vist una dona caure d'allà.
No dubto que penseu que heu vist alguna cosa. Veniu a la botiga.
Us faré un te i en podem parlar.
- No ens cal. Moltes gràcies. - Una tassa, la faria.
Niko.
No t'esveris. Li faré un munt de preguntes per treure'n molta informació.
Tens molta empenta, Niko.
Fa de molt bona detectiva.
Gràcies.
- Heu sentit com ens parlava l'agent? - No sé per què els truques.
Evitem implicar els vius. No assimilen que passin bogeries a prop d'ells.
Ostres!
Cent quaranta-dos.
Coi de gats.
Tot bé, company?
Sí.
Miraré si res em crida l'atenció a la base del far.
Charles, ves amb la Crystal i que faci parlar els esperits riallers.
Nosaltres? Junts? Ja et trobes bé?
Perfectament, gràcies.
Feu via abans que algú més caigui i mori.
L'Edwin estava estrany, no?
Charles, l'Edwin estava estrany.
Soc detectiu, no psicòleg. Detecto i prou.
Ara tu estàs estrany. Entenc que no vulguis parlar dels Devlin, però...
Hola. Som el Charles Rowland i la Crystal Palace, dels Detectius Morts.
Què ha passat aquest matí?
Heu vist alguna cosa? Us ha trasbalsat res o...?
M'he sentit millor que mai.
Què vols dir?
Al meu ex no li van els sentiments i les moixaines,
però aquest matí l'he sentit dir-me que m'estimava.
L'hi he sentit repetir-ho.
Li has sentit la veu?
Cada cop el sentia més fort. El sentia millor a dalt de tot.
- He seguit la veu per anar-lo a trobar. - He sentit el meu pare allà a dalt.
I jo la Brenda, la meva dona.
Amb una nota basta. La urpada coent de gat ha estat gratuïta.
He constatat que els nois tibats volen un pèl de brusquedat.
Entesos.
Hi ha 142 gats.
De cap manera són 142 gats.
La tasca és impossible. Quina gràcia li trobes?
Passarem més temps junts.
Se t'ha menjat la llengua el gat?
Potser soc massa madur per a tu, però no et faré de papà.
Tinc centenars d'anys més que tu.
Sé que intimida, però soc trempat, no?
Ni gens ni mica. Fa vell i prou.
Quina pupa.
L'edat aporta experiència.
Puc ser...
el que vulguis.
¿Què et sembla...
això?
Ell sí que és ben trempat!
T'agrada interpretar rols? Potser alguna cosa d'aquest estil.
Para.
Ja que no me'l treus, me'n torno a investigar.
Per què t'importen tant els casos de desconeguts?
No ho entendràs, però ajudo els esperits amb casos sense resoldre.
Reparo greuges.
Apa, que maco. Ho has escrit amb un publicista?
No està malament.
No ho fas per això. Encara que vulguis ser un bon escolta...
amagues una altra cosa darrere d'aquests ulls color verd maragda.
Digues-m'ho.
També...
Faig el bé, tant com puc,
per demanar indulgència si he de tornar a l'Infern.
Quin goig ser sincer, oi?
Amb mi, mai de la vida hauràs de fingir.
M'agraden els teus secrets.
Me n'avergonyeixo.
És egoista.
Si no tens cap altre encanteri detestable, marxo a investigar un cas.
Gaudeix de la investigació. Per cert, Edwin...
No t'oblidis de comptar gats.
No t'hi has acostat. Ni de lluny.
Com que 142 gats? No fotis.
POBLES COSTANERS ENCANTADORS
FESTIVAL D'ESTELS
Et guanyaré!
No!
Semblava de debò? Ha passat por?
No.
Ha estat una pantomima dolentíssima.
L'espasa li hauria perforat el pulmó i li hauria impedit...
cridar.
Per no parlar de la sang que li ompliria la boca.
Molt decebedor, nenes.
FESTIVAL D'ESTELS
Què hi ha aquí, que la gent hi sent coses?
- Això sí, la vista és la canya. - Podem parlar del tema?
Crystal, no en vull parlar més.
Sí, era un paio horrible. Sí, el meu pare era horrible.
Sí, em vaig enfadar.
Ara estic bé.
Ho dius amb la boca, però em mataries amb la mirada.
Només els entretanco.
Entretanco els ulls.
- No t'has de reprimir. - Crystal.
Amb el meu millor amic i un cas per resoldre estic satisfet.
Et valoro.
M'has de creure.
D'acord.
No sento res.
Marxem.
Crystal...
Crystal.
Crystal!
Crystal...
Crystal! Vens o què?
Ara vinc.
DONES PERILLOSES
Amb compte.
Crema molt.
Gràcies.
Fa anys que tinc la botigueta i la gent fa moltes bromes.
Que un ocell i la llum de l'alba us hagin enganyat la vista tindria sentit.
Sense dubte.
No havia vist cap botiga de records com aquesta.
Tot s'ha fet per aquí.
Jo he fet alguna coseta com aquesta.
N'he de comprar per a uns amics.
Com que he estat tancada a casa, no havia fet amics nous fins fa poc.
Asha, hi pots posar una mica de mel, sisplau?
On havies anat?
Amb el Rei Gat. Sí, encara duc la polsera.
- Has descobert res? - Ara sé fer te.
I que se celebra un festival.
Demà hi haurà centenars de persones als penya-segats, a punt de caure i morir.
És una novetat no gaire positiva.
Aquesta és la Lilith.
Deessa de les damnificades i la màgia de sang.
Pot resar o parlar-hi amb qualsevol icona.
Hi puc parlar ara a través del quadre?
I tant. Seria millor si fossis una bruixa. Té debilitat per les bruixes.
Fa por, oi? Vol ser transgressor, però vaja.
I aquest?
Sirenes. Mig peix.
Seduïen els homes i els feien morir a la mar.
És molta propaganda sobre dones perilloses.
Però els quadres són preciosos.
Busquem una sirena?
La Bugadera pertany al folklore regional i és una mena d'oracle.
"Llum en un prisma, porta de color vermell de sang
només per qui ho necessita."
I aquesta endevinalla al quadre de la Bugadera?
Es diu que és la forma de trobar-la.
Diria que l'artista va prendre droga psicodèlica. Sé de què parlo.
El vaig pintar jo.
Fas moltes preguntes.
On has conreat l'instint investigador?
He dedicat hores a mirar anime i animació de detectius.
No paren de fer preguntes.
Per exemple, què gargoteges a la llibreta?
Si prens notes meticuloses,
sovint pots desentranyar com sortir d'un tràngol.
Veient això, em penso que el tràngol pot ser una sirena.
Et trobes bé, maca?
Sí. Parlava amb un nou amic.
Sents veus sovint, Crystal. És una cosa molt teva.
Ha estat diferent.
Molt bé. Per ara, tenim una endevinalla vaga de la Niko,
potser sirenes,
una botiguera sospitosa, una veu xiuxiuejant que pot ser el vent
i uns amants dels estels que podrien acabar a l'aigua. Genial.
I no te n'oblidis, l'Edwin ha tornat a veure el Rei Gat.
No ho havia de dir?
- Què volia? Se t'ha tornat a emportar? - T'has tret la polsera?
Si no la dugués, ara seria al despatx.
Volia saber si ja he comptat els gats i l'estimació no l'ha satisfet.
Crystal. Crystal?
- Es pensa que pot venir... - Crystal.
On ets? Crystal.
Crystal.
Crystal, on ets?
M'has fet passar tanta ànsia!
Torna, Crystal...
- Torna a casa. - Brenda!
- Papà! - Luke, mira aquí dalt!
No pot arribar a mig cas. Li has dit durant el vis-a-vis?
- De fet, sí. - Com et passes, no dient-nos res.
- Estic tip de secrets d'aquell pallús. - Per què t'indignes?
Crystal?
Crystal...
Torna amb mi.
Crystal.
És la veu de la meva mare!
Deixa'm anar!
No se sent cap veu!
No!
Què collons hi ha allà avall?
- Para. - Deixa'm anar!
Que em deixis anar!
És allà!
Et trobes millor, Crystal?
Sí. Que estrany.
Encara que no la recordo,
sabia que era la veu de la meva mare.
Semblava amoïnada.
- Sentia que m'hi havia d'acostar. - Has passat por.
No.
Entre allò que m'ha ensenyat el David i la veu de ma mare, gairebé sento
que puc tocar el meu jo d'abans.
Però no puc. Ostres, em fa parar boja.
Saps que no era ella, oi?
La teva mare.
Hem parlat amb els fantasmes i la dona sentia el seu ex,
l'altre sentia la dona i l'altre, el pare.
Allò de l'aigua t'atreu amb la veu d'algú que estimes.
Sé què he sentit. Es mor de ganes de veure'm.
- Em podria dir qui soc. - És un parany.
Un que es cobra vides. I si tornes a sentir-li la veu?
Si els fa saltar i no són suïcidis, per què es queden aquí els esperits?
Ja els has vist rondar. Esperen els seus éssers estimats.
Tenen assumptes pendents.
Oi que sí, Edwin?
Sí. Exacte.
On ha...? Hem perdut la Niko?
És allà mateix, company.
Ja.
- Què mires? - Fixa't.
No ho trobes romàntic?
S'han enamorat.
Les estrelles de mar són equinoderms i no tenen cervell.
Per sort, l'amor no necessita lògica.
És maco sentir alguna cosa així amb algú, no?
Potser algú com el Monty?
El Monty? Fa poc que som amics.
Admeto que m'encurioseix la seva obsessió amb l'astrologia.
He estat recollint uns vidres bonics a la platja.
- Dona-li aquest. - Per què?
Cada color té una associació.
Què vol dir el rosa?
El que et sembli millor.
No m'ho preguntis a mi. Ni tan sols m'he fet petons.
Ostres.
Doncs jo...
Jo tampoc, mai.
De debò?
No li trobava la gràcia.
Si més no, fins fa poc.
Vols fer un petó al Monty?
No ho sé.
Quan veig el Reig Gat, em turmenta la meva falta d'experiència.
Vols besar el Rei Gat?
Per res del món.
Vermell.
És teu.
Et donarà valor.
Edwin!
Ja no n'hi ha, de llum!
No veiem res!
Esteu bé per allà?
Espera un segon.
Què hi havia escrit al quadre de la Bugadera?
"Llum en un prisma, porta de color vermell de sang
només per qui ho necessita."
Què necessiteu?
Pregunteu-me.
És la Bugadera?
Segur que ha estat en agafar el vidre vermell.
Aquesta és la sang de la humanitat.
Passada, present i futura.
Veig les seves vides, noto el seu dolor, ploro per ells.
Però és la meva càrrega.
També veus el futur.
Súper.
- Què coi ha estat això? - Millor no saber-ho.
Acudeixo perquè teniu una gran necessitat.
He de salvar vides.
Menys sang a netejar.
Pregunteu-me.
Senyoreta...
Senyoreta Bugadera.
Busquem allò que mata gent a prop del far. Ja van tres morts. Ens pot ajudar?
Aquestes aigües estan plenes de bèsties estranyes,
tan velles com el mateix so.
Les tempestes les desperten.
S'alimenten.
Sirenes, per exemple?
Quelcom de molt més gros.
Un monstre marí.
Com el matem?
Compàs a compàs,
ha de sonar fins que es cansi.
Hi ha cap opció sense endevinalla?
Pregunta'm.
Com...?
Pregunta'm.
M'han robat els records i...
Cada cop que en recupero algun, ho trobo tot encara més confús.
De debò, necessito saber qui soc.
Quan es mogui el terra
i plori l'ocell,
para de mirar cap enfora
i mira cap a dins.
No sé què vol dir.
Escolta, no ho entenc.
No és més fàcil...?
Què ha passat?
Li he preguntat qui era i...
Només m'ha donat una endevinalla.
"Quan es mogui el terra i plori l'ocell,
para de mirar cap enfora i mira cap a dins."
S'ho rumia com si en sabés res i deixa anar una endevinalla.
- Que plori l'ocell? És trist? - Ni idea.
Esbrinarem de què va.
Em sap greu que no t'hagi ajudat amb la família.
Si més no, sabem que hi ha un monstre marí i que l'hem de cansar per matar-lo.
Sé on aconseguir allò que necessitem.
No sembles una morsa.
Aquestes coses no es diuen.
Hola, Mick. Només miràvem una mica.
Què és això?
No el tinc a la venda.
"Compàs a compàs, ha de sonar fins que es cansi."
Què vol dir "compàs a compàs"? És música?
L'ha de matar la música?
No us convé. Està maleïda.
Atrau gavines malignes.
Aviam,
què voleu matar?
Un monstre marí.
Crystal?
Has tornat?
- Qui collons ets? - Em sap greu. No et volia espantar.
Soc amiga de la família de la Crystal. M'ha dit que s'allotjava aquí. Està...?
Està per aquí?
Mira, ets molt educada, però no pots entrar a casa de la gent.
- M'has matat de l'ensurt. - No del tot.
Senyoreta del tallant, despatxem aquest tema.
Fas olor de carn crua.
Soc amiga de la família.
On és?
Amiga de la família. Ella i...
I la Niko han anat a...
la platja.
Ben fet.
Ara pots respirar.
On ha anat?
Què faig al pis de dalt?
¿I què faig...
parlant sola?
Espavila, Jenny.
Per la vostra descripció, em sembla que busqueu l'Angie.
- Angie? - Així és com l'anomeno.
La seva llum transmet anhel
i la gent el completa amb algú que enyora.
Vaig sentir la veu de la mare.
Em sembla. No en tinc record.
Ja. Però l'Angie és tímida de valent. Rarament surt de l'aigua i no socialitza.
No es mereix morir a mans de gent com vosaltres.
- Mata gent, Mick. - Ha de menjar, no és culpa seva.
- Segons la Bugadera... - Heu...
Heu vist la Bugadera?
Vosaltres?
Fa 50 anys que la busco.
Aquella senyora? Per què?
Perquè vull que em digui com tornar a ser una morsa.
Però només s'apareix a qui té...
prou necessitat.
Com l'heu invocat?
Només he trobat un vidre a la platja.
Com aquest.
- És aquest? - No.
El vidre que ens ha dut a la Bugadera era vermell.
Però te'l pots quedar.
El verd representa l'estabilitat emocional.
Ets molt amable.
Sé que no n'he de fer res,
però potser podeu fer dormir l'Angie en comptes de matar-la.
"Fins que es cansi."
Una cançó de bressol.
Mick, tens alguna capsa de música o un...?
I això?
En un museu marítim en vaig veure un.
El cas del submarinista ofegat, oi, Edwin?
Els marins supersticiosos els usaven per calmar la mar. Oi que fa música?
Un so preciós i molt fort.
Però, com que és enorme, us convé apropar-lo tant com podeu.
- Bona memòria. - No l'hi podem enganxar amb cola.
L'hi podem donar per menjar.
Com coi aconseguirem que un peix s'ho empassi?
ESQUER
BISTEC A LA FLORENTINA
BACÓ DE POTA
Si menja gent, què li agradarà, a banda dels humans?
Vaig llegir que els caníbals anomenen la gent "porc llarg"
perquè tenen gust de porc.
Potser la carn de porc.
No em limito a mirar anime.
Llegeixo.
Entesos.
Ui, perdoneu.
- Us interrompo? - És clar que no.
Vinc a tornar-te el llibre. M'ha encantat. És preciós i m'ha fet riure de valent.
La vall de les nine s és una obra mestra moderna.
Alguna cosa em vaig perdre,
però vaig gaudir molt del que vaig entendre.
Me n'alegro.
Què feu?
Estic esperant.
I qui és el nou adolescent?
Perdona, Jenny. Ens has donat un ensurt. D'on surts?
D'acord. Tornem-hi. Som a la meva botiga.
Per tant, hi soc habitualment.
Mentre llençava restes al carreró, per què heu entrat?
És un amic nou, el Monty.
Monty, Jenny. Jenny, Monty.
- Hola. Encantat! - No podeu quedar en un altre lloc?
- No som al Peach Pit. - Què és el Peach Pit?
Per cert, Crystal, una pèl-roja elegant t'ha vingut a veure.
Amiga de la família. Li he dit que eres a la platja.
- No ha deixat cap número. - D'acord.
Doncs...
Això és tot o potser ha dit...? No?
Entesos.
Gràcies.
CARNISSERIA
No té sentit. No fa res que som al poble i pago el lloguer amb un pot de monedes.
Com m'hi haurien de trobar, aquí?
Ma mare diu... Més aviat, em deia, que la intuïció d'una mare tot ho pot.
Potser té poders especials, com tu. Algú s'ha escarrassat a trobar-te.
Segur que et fa sentir especial. No?
Sí.
- Venir de visita ha estat un detall. - Sí, però...
En realitat, et volia veure a tu. Des que vaig estar en coma...
Apa. M'he passat d'intens. Hi torno.
Des que m'he despertat, em sento més...
valent.
- Sí? - Sí.
Quan era a la foscor, va ser dur no poder prendre decisions per mi mateix.
No poder ser lliure.
- Sembla mentida, però t'entenc. - Anem a fer un cafè?
Els esperits no en beveu, però podem fer un pla equivalent.
Em sap greu.
Tinc un projecte entre mans.
És clar. Què fèieu, per cert?
No puc parlar del tema. Disculpa'm per haver de ser evasiu.
L'Edwin és membre dels Detectius Morts.
Investiguem un cas!
Li he d'explicar com funciona la subtilesa.
Potser.
Anem escassos de temps per solucionar-ho. Ara bé...
podríem anar a passejar i parlar aviat.
- I tant. - És la versió fantasmal del cafè.
Entesos. Quedem així. Però t'ho faré complir.
Mira que deixar que aquell nano et lligués amb màgia...
Per acabar-ho d'adobar, vas i l'hi dius al Rei Gat.
Ves a cagar. El nano duia una sardina.
Quin tros de meuca.
A PESCAR
Som-hi. Ui.
Ai.
Uf, el procés no és gens maco.
Com se les manega cada dia la Jenny? Em moro del fàstic.
Haurem d'anar a buscar més cordill.
A Scooby-Doo no semblava que ser detectiu fos tan repugnant.
Ep, Crystal.
Mira.
- T'acompanyo? - No cal, gràcies.
O potser sí.
Estic bé.
D'acord, acompanyeu-me.
Perdoni?
Ha estat a la botiga de la Jenny?
Em...?
Em coneix?
Hola, Crystal.
Hum... Hola.
Lamentablement, no et conec de res. Només ets un esquer.
Mala sort. No tinc temps per a les teves emocions humanes trivials.
Vinc a buscar els dos morts que tens allà darrere.
No ets Mort. Per què ens cerques?
Soc la Infermera de Nit de servei.
Dirigeixo l'Oficina de Subjectes Perduts.
Poso els nens morts que vaguen on els pertoca i els dos esteu vagant.
No t'oblidis de mi.
M'has putejat. Ara et putejaré a tu.
No et recomano mirar.
- Crystal! - Heu estat molt trapelles.
A cada nen mort li correspon el seu lloc.
No penso tornar a l'Infern.
No estem d'acord en aquest aspecte.
Som-hi, amb empenta. Vinga.
Si te'l vols emportar, primer hauràs de passar per mi.
No pateixis. Us vinc a buscar a tots dos.
Aneu per feina i prou de perdre el temps.
L'Edwin sap on ha d'anar, però a tu, t'hem de tramitar
per saber què et depara el més-enllà.
És com arrencar una tireta. Millor fer-ho ràpid.
No pensem anar enlloc, oi?
Ens quedem aquí. Junts.
Tothom té el seu lloc.
No vols saber quin és el teu?
Podria ser meravellós.
I ja et dic que no és aquí.
Ja no pertanys a aquest lloc.
- No saps res sobre nosaltres. - Vols dir, Charles Rowland?
Com vulguis.
Comprovem-ho, d'acord?
Ha tret el cap! Tros de cagalló!
Au!
Te'n recordes?
Hipotèrmia, hemorràgia interna,
mentre els teus amics reien.
Les lesions van acabar per matar-te.
Per què vols seguir a la Terra després de passar per això?
Per què els teus amics se't van posar en contra?
Nois, què feu?
No us apropeu!
A això, t'aferres?
Pare, atura't, sisplau!
Sisplau, ho arreglaré. Sisplau, atura't.
No, no ho arreglaràs.
Mai no vas arreglar res i vas morir. D'això es tracta.
Tot i que t'hi esforces i ets la millor versió de tu mateix,
el món t'enfonsa per intentar-ho.
Sincerament, qualsevol lloc supera aquest.
Per què no m'acompanyes?
Mireu, és allà!
Ara et toca a tu. Quina mena de dolor t'agradaria reviure?
Ben fet. Amb els teus malsons i el teu somriure sinistre.
Estic deprimit i destrossat, com volies, però també estic emprenyadíssim.
No te'ns enduràs enlloc.
No ho consentiré.
Vols una altra ració de...?
De debò?
Charles.
No he decidit quedar-me per records com aquells!
Encara tinc un propòsit.
Soc un Detectiu Mort!
Per què em mireu així?
Ho he fet per nosaltres. Se'ns volia endur.
Charles, ha estat...
extremat.
Massa extremat, Edwin?
També ho va ser morir als setze.
No vull ser mort.
Ho odio.
Em passo els dies amb un somriure de merda.
Si no, qui aniria tirant i aixecaria la moral?
Tu? Te n'encarregaries?
I de què serveix?
En què ajuda que ho faci?
No vaig impedir que el Devlin matés la família sense parar.
No evito que la Crystal pateixi ni el que sigui que et passa.
No impedeixo res!
I no vaig impedir que el pare em donés llenya, collons.
Tant era com fos, de bo.
Charles.
Tot anirà bé.
No.
Gràcies!
Els esperits han anat marxant. Moltíssimes gràcies.
Aquí teniu el caramel tou
i la Bola 8 Màgica que prediu quan moriràs.
Acostumem a deixar la feina més polida, però ens alegra satisfer el client.
Cas tancat.
Suposo.
CAS TANCAT
Ha estat un dia potent, però gràcies per deixar-me venir amb vosaltres.
És molt millor que quedar-me sola a l'habitació.
Ara faré alguna cosa que no requereixi pensar.
Sí, t'entenc.
Per cert, Niko.
Gràcies per...
salvar-me la pell.
Charles, pots parlar amb mi, saps?
Del que sigui.
Tu també. Del que sigui, company.
Com?
Són uns detectius ben perspicaços.
Sí. Ara sempre m'avanço als casos.
És molt senzill.
Si la vols veure des del principi, m'hi apunto encantada.
Has fet una feina augusta.
Gràcies. Crec.
Un segon, que faig una coseta.
CARRER 16, PORT TOWNSEND, WASHINGTON
Veure l'esperança de la Crystal quan es pensava que sentia la mare
m'ha fet rumiar una mica.
Pots anar mirant.
Quin dia més merdós, tu.
Sí.
Molt.
Si més no, s'ha acabat.
No sé, és que...
Uf.
Fa molt de temps que visc enfadat.
Jo estic cansada d'endevinalles, esperits i dimonis.
De no apropar-me a esbrinar qui coi soc.
Vull alguna cosa de debò.
Ho has pogut sentir?
No.
Però no importa.
CONTINUARÀ...
Subtítols: Rocío Rincón Fernández