Раніше в «Мертвих хлопцях-детективах»...
Чари проти моїх котів — це абсолютний косяк із твого боку.
- Що це в біса таке? - Тримає тебе в цьому місті.
Порахуй усіх котів у Порт-Таунсенді, і тоді браслет відкриється сам.
Ті мертві хлопці мене випробували, та цього більше не трапиться.
Монті, мій любий вороне-фамільяре.
Це чудовий ранок прочитати твій знак, як я й обіцяв.
Навіть не знаю, із чого почати.
Я не знаю свою сім'ю і намагаюся їх відшукати.
Я відчувала подібне, коли помер мій тато.
Моя мама відіслала мене до інтернату наступного дня після похорону.
Листи від неї? Від твоєї мами?
Я ніколи не знайду свою сім'ю.
Чоловік моєї сестри раптом здурів, убив свою сім'ю.
Мужлан, що вбиває кілька жінок?
Чарльз мав справу з серйозним насиллям.
Він бачить у містері Девліні свого батька.
Я б знав, якби щось було не так.
Ми не маємо дозволяти цим двом хлопцям казитися.
Ми застрягли в жахітті. Ті неймовірні хлопці-привиди нас звільнили.
Розкажіть мені все.
МОЯ ДЖЕННІ
ВРОДЛИВА
ПИШНОГРУДА
Господи!
- І що це в біса таке? - Орендна плата.
Вибачте. Я мала б чіткіше висловитися про прийнятні форми оплати.
ОРЕНДНА ПЛАТА
Бачиш? Ось так.
Будь як Ніко.
Що мені робити з усім цим дріб'язком?
Можеш загадати багато бажань.
Як щодо одного бажання?
Хочу платити оренду без нарікання.
Що з тобою таке?
Вибач, я намагаюся розгребти лайно з колишнім.
Він не йде мені з голови.
Я можу поміняти дріб'язок на банкноти.
Ні, все гаразд.
Я загадаю купу дурних бажань, як сказала Ніко.
Що ти читаєш?
«Твоя шкіра світиться, мов місячне сяйво...»
Що ж, це сексі.
Дженні, у тебе є друг по сексуальному листуванню?
Секстинг на поштових голубах.
По-перше, ідіть до біса, по-друге, це не ваша справа.
І, по-третє, що тут такого, тож...
ідіть до школи.
Хоч хтось із вас ходить до школи, ні?
У жодному разі.
Мені геть немає куди йти, окрім цього місця.
А я покинула. Дженні, це так круто.
Це класно, що хтось надсилає тобі любовні листи.
І що тепер?
Ви не підете, доки я цього не поясню,
хоча це й особисте і не ваша бісова справа?
А хай вам. Гаразд.
Це таємний шанувальник, і я уявлення не маю, хто він,
ось і вся історія.
Таємний шанувальник?
Дженні, це може бути твоя споріднена душа.
Ніко, це доволі різкий стрибок від анонімних листів до кохання.
Можливо. Але ж ти їх не просто так зберігаєш, правда?
Якби був спосіб дізнатися, хто їх надсилає,
ти б ним скористалася?
Ні.
Листи милі.
Вони покращують мій настрій. Ясно?
Але ще вони всі надруковані, що моторошно, у стилі серійного вбивці.
Або він би повирізав речення з журналів.
До того ж, люди ніколи не виправдовують твоїх очікувань, і це...
розчаровує.
Я це розумію.
Я згадую якісь старі спогади
і починаю усвідомлювати, що я навіть не знаю, ким я є.
Може, я навіть гірша, ніж думаю.
Цей чудовий момент став неприємно тяжіти.
До біса минуле, ти можеш бути, ким хочеш.
Чорт, ти навіть можеш бути кимось, хто має рахунок у банку.
Де мертві хлопці-детективи?
Так, що з вами обома не так?
МЕРТВІ ХЛОПЦІ-ДЕТЕКТИВИ
До біса.
Хіба можна шпигувати за людьми без підзорної труби?
Я залишив її в будинку відьмі?
«Чарльзе, будь обережнішим».
Добре, друже.
Ти багато часу проводиш із нею.
Монті, ти.
Проводите багато часу разом?
Всього лише обмінюємося книжками.
Ти прагнув зняти цей браслет, рахував котів і таке інше,
а зараз просто тиняєшся довкола і читаєш астрологію.
Чарльзе, я ніколи не тинявся.
Ти в доброму гуморі, і, я думаю, це прекрасно.
Але давай просто...
не забувати, що ми намагаємося звідси поїхати.
Мені прикро за Котячого Короля.
І ще...
Мені прикро за те, що сталося з тобою в будинку Девлінів,
і що ти застряг у петлі.
Якщо тобі треба поговорити про твого батька...
Ні. Я просто готовий поїхати з цього міста.
І все.
У нас тут чоловік, на ім'я Даґфін,
який говоритиме лише з мертвими хлопцями-детективами.
Із дороги!
Треба, щоб хтось прогнав цих бісових привидів із мого маяка.
Стривайте. Ваше ім'я...
- Даґфін? - Еге ж.
Я привид маяка в Пойнт Ноу Пойнт.
Останні два дні почали з'являтися люди,
вони стрибають із башти у воду.
- Люди себе вбивають? - Еге ж.
Поки лише двоє. А найгірше те,
що тепер у мене вештаються зайві нові мертві привиди.
Якби я жадав собі компанії, я був би привидом «Пузатої хати».
Поліція вже була там? Місто маленьке, вони б знали.
Тіл немає.
Зникли, щойно вдарилися об воду.
Тож поліція нічого не знає, наскільки мені відомо.
Та й ваше агентство ліпше оснащене.
Ми могли б урятувати кілька життів.
Звісно. Та передусім поверніть мені моє усамітнення.
Для привидів доволі нетипово так збиратися.
Має бути причина, чому вони затримуються.
Це інтригує.
- Що ж, стосовно нашої оплати... - Так.
Я можу вам заплатити солоними ірисками і проклятою магічною кулею,
яка покаже вам, коли ви помрете.
Нащо вона мені?
Я вже мертвий.
Хто робить іграшки, які кажуть тобі, коли ти помреш?
Ну, це доволі прикольно.
Маєш рацію. Нічого подібного в нашій колекції немає.
Знаки вказують на «так».
Зробімо це
і врятуймо кілька привидів.
МАЯК ПОЙНТ НОУ ПОЙНТ
СУВЕНІРНА КРАМНИЦЯ
Ого, це місце схоже на рекламу рибних паличок, що я люблю.
Здається, місцина доволі тиха.
Може, той доглядач маяка просто буркотун, що полюбляє жалітися.
Певно, насолоджується краєвидом.
Що вона робить?
Вона ж не...
Агов, стривайте!
СТРИБУНИ З МАЯКА
КРАЙ СКЕЛІ — НЕ ПІДХОДИТИ
Он вони.
Ці нові привиди страждають на найнезвичнішу меланхолію.
Вони просто витріщаються на море і знову повертаються до маяка.
Привиди-суїцидники зазвичай блукають землею, еге ж?
А ці прикипіли до цього місця. Дивно.
Дивне лише це?
Може, вони короткозорі і просто впали з маяка.
Це ви викликали поліцію?
Добре. Що ви бачили?
Нагорі була жінка, а потім вона стрибнула у воду.
Ви з Порт-Таунсенду?
Орендуємо житло над крамницею «Роги й Копита».
У Дженні. Тижневі орендарі.
- Ви добре її бачили? - Дуже добре.
Десь за 20, тендітна, руде волосся.
Вона була в нічній сорочці.
Легкій і гарненькій.
Тендітна, руде волосся, легка нічна сорочка?
Ви наче нам не вірите.
Двоє дітей, які мають бути в школі,
ведуть кочівний спосіб життя, певно, під кайфом,
бачили, як леді стрибнула й розбилась, і жодних слідів?
Схоже на розіграш.
Усе гаразд?
Гарного дня, Ашо.
Це не розіграш. Ми бачили, як згори впала жінка.
Дівчата, я вірю, що ви вірите, що щось бачили.
Ходімо поговоримо в крамниці.
Я зроблю чай, і ми все обговоримо.
Не треба. Дуже дякуємо.
А я б випила чаю.
Ніко.
Усе добре. Я гарненько її розпитаю,
добуду важливу інформацію.
Чудова ініціатива, Ніко.
Риса чудового детектива.
Дякую.
Чули, як та поліціянтка говорила з нами?
Я не знаю, нащо ви їх викликали.
Тому ми намагаємося не залучати живих.
Не можемо осягнути їхню дурість.
Трясця!
Сто сорок два.
Бісові коти.
Усе добре, друже?
Так.
Огляну все довкола на предмет речей, що заслуговують на увагу.
Візьми Крістал і спробуйте щось витягнути з тих усміхнених привидів.
Ми?
Разом? Із тобою все добре?
Дуже добре, дякую.
Ідіть, доки ще хтось не вбився.
Едвін дивно поводиться, еге ж?
Чарльзе.
Едвін дивно поводиться.
Я не психолог, я — детектив.
- Я — детектив. - Гаразд, тепер ти дивно поводишся.
Це нормально, що ти не хочеш говорити про вбивство Девлінів, але ж ти...
Привіт. Я — Чарльз Роуленд. Це — Крістал Пелес.
Ми — мертві хлопці-детективи.
Розкажете нам, що сталося вранці?
Ви щось бачили? Вас щось засмутило чи...
Це було найкраще відчуття.
Що саме?
Мій колишній ніколи особливо не виявляв свої почуття,
а сьогодні вранці я почула, як він каже, що кохає мене.
Я чула це знову й знову.
Стривай, ти чула його голос?
Він ставав гучнішим.
Нагорі він був найгучнішим.
Мені лише треба було його дістатися. І я пішла.
А я там чув свого батька.
А я чув Бренду, свою дружину.
Записки би вистачило. Необов'язково лишати опік від котячої подряпини.
Я знаю зі свого досвіду, напружені хлопці люблять трохи жорсткіше.
Еге ж.
Є 142 коти.
Котів геть не 142.
Це завдання не можна виконати. Як ти будеш від нього щасливий?
Воно дає мені більше часу з тобою.
Язика проковтнув?
Я зрозумів. Певно, я задорослий для тебе, та я не папік.
Я старший за тебе на сотні років.
Знаю, це може лякати, та хіба я не крутий?
Геть ні. Просто старий.
Ой.
Що ж, із віком приходить і досвід.
Я можу бути...
ким захочеш.
Як щодо...
цього?
Він нічогенький!
Любиш рольові ігри?
Може, щось таке?
Припини.
Якщо ти цього не зніматимеш, я повернуся до розслідування.
Чому ти так переймаєшся справами абсолютних незнайомців?
Ти навряд зрозумієш,
та я допомагаю привидам, чиї справи невирішені.
Відновлюю правду.
Ого. Шикарно. Твій публіцист допоміг це написати?
Доволі непогано.
Але річ не в тім.
Окрім того, що ти хлопчик-помагай...
є ще щось
за тими смарагдовими очима.
Розкажи мені.
Я...
Я роблю стільки хорошого, скільки можу,
щоб коли нарешті я повернуся до пекла, я міг отримати пом'якшення своєї справи.
Хіба тобі не полегшало від правди?
Зі мною тобі не треба прикидатися.
Мені подобаються твої таємниці.
Я присоромлений.
Це егоїстично.
Якщо в тебе більше немає ганебних заклять, я піду.
Треба розкрити справу.
Хай щастить.
І ще, Едвіне?
Не забудь рахувати котів.
Геть не вгадав.
Навіть близько не був.
Сто сорок два? Це ж просто смішно.
ЧАРІВНІ БЕРЕГОВІ МІСТЕЧКА ВАШИНГТОНА
Я тебе переможу.
Ні!
Було схоже?
Ви злякалися?
Ні.
Це була жахлива пантоміма. Жалюгідна.
Якби меч проштрикнув їй легеню, вона б не змогла...
кричати.
Я вже мовчу про те, що вона б захлиналася кров'ю.
Вельми невтішно, дівчата.
ФЕСТИВАЛЬ ПОВІТРЯНИХ ЗМІЇВ
Що такого є в цьому місці, що люди щось чують?
Краєвид фантастичний.
Ми можемо хоч трохи поговорити про те, що сталося?
Крістал, мені немає чого сказати.
Так, той тип був жахливим.
Так, мій батько був жахливим.
Так, я розізлився.
Зараз я в нормі.
Твій рот промовляє: «Я в нормі», а очі кажуть: «Відчепись».
Я просто мружився.
Просто мружив очі.
- Ти не повинен тримати все в собі. - Крістал.
Доки в мене є найкращий друг і нерозкрита справа, я в нормі.
Я тобі вдячний.
Повір мені, гаразд?
Добре.
Що ж, я нічого не чую.
Ходімо.
Крістал...
Крістал.
Крістал! Ти йдеш чи ні?
Ага.
НЕБЕЗПЕЧНІ ЖІНКИ
Обережно.
Дуже гарячий.
- Дякую. - Я в цій крамниці працюю роками.
Люди вчиняли багато різних розіграшів.
Певно, це була пташка, і ранкове сонце засліпило очі.
Логічно, хіба ні?
Цілком.
Я раніше ніколи не бувала в подібній крамниці сувенірів.
Це все місцеві ремісники.
Кілька речей я зробила власноруч, як от цих малюків.
Я маю купити кілька для моїх нових друзів.
Раніше я переважно сиділа вдома,
тож у мене до недавнього часу не було друзів.
Ашо, а можна мені додати сюди трохи меду?
Куди ти ходив?
До Котячого Короля.
Так, браслет і досі є.
- Що ти дізналася? - Лише як заварювати чай.
І що скоро буде фестиваль.
Завтра на цих скелях будуть сотні людей,
що чекатимуть, щоб розбитися насмерть.
Це зовсім невтішні новини.
Це Ліліт.
Богиня скривджених жінок та кривавої магії.
Кажуть, дивлячись на будь-яке зображення, можна звернутися до неї.
Я можу поговорити з нею зараз?
- Крізь цю картину? - Звісно.
От якби ти ще й була відьмою.
Відьми їй до вподоби.
Моторошно, еге ж? Лоскоче нерви, але...
А як щодо цієї?
Русалки. Напівриби.
Жінки, що заманювали чоловіків на власну погибель у воду.
Та це всього лише купа небезпечної жіночої пропаганди.
Але картини й досі розкішні.
Ми шукаємо русалку?
Це Жінка-Прачка.
Місцева легенда.
Була кимось на кшталт оракула.
«Світло, переломлене крізь призму червоних дверей, знайдуть ті, хто потребує».
Ашо, що це за маленька загадка на картині Жінки-Прачки?
Якщо вірити оповідкам, так її можна відшукати.
Та, я думаю, художник наковтався пігулок.
Я мала б знати,
це я намалювала.
Ти ставиш багато запитань.
Коли це ти виростила такі слідчі інстинкти?
Я переглянула сотні годин детективних аніме та мультфільмів.
Ти просто й далі собі питаєш.
Наприклад, що в тебе за писанина в блокноті?
Я помітив, якщо вести ретельні нотатки, то завжди можна
вибратися з будь-якої катавасії.
Після всього, що ми побачили, думаю, що наша катавасія — русалка.
Усе гаразд, люба?
Так. Розмовляю з новим другом.
Ти ж часто чуєш голоси в своїй голові, Крістал. Це твоя особливість.
Це було інакше.
Точно. Тож ми маємо туманну загадку, знайдену Ніко,
можливо, русалок,
підозрілу продавчиню з крамниці,
шепіт, що міг бути вітром,
і фестиваль любителів повітряних зміїв, що можуть скінчити життя у воді. Клас.
Ти пропустив частину, де Едвін знову бачив Котячого Короля.
Не треба було цього казати?
Чого він хотів? Невже знову тебе прогнав?
Він зняв браслет?
Я б негайно повернувся в офіс, якби браслета вже не було.
Він хотів знати, чи я порахував котів, і моя відповідь була незадовільною.
Крістал.
Крістал?
- Думає, що може приходити та йти... - Крістал.
Де ти? Крістал.
Крістал.
Крістал, де ти?
Я так за тебе хвилювалася.
- Повернися. - Крістал...
- Іди додому, Крістал. - Брендо!
- Тату! - Люку, це я.
Він не може з'являтися посеред справи.
Ти йому це сказав?
- Звісно, сказав. - Повірити не можу, що ти не сказав нам.
Годі таємниць про того облізлого кота.
Чому ти так сердишся?
Крістал?
Крістал...
Повернися до мене.
Крістал.
Це голос моєї мами.
Це голос моєї мами!
Пусти!
Крістал, немає ніякого голосу.
Ні!
Що в біса там внизу таке?
- Гей. - Пусти!
Пусти!
Вона там!
Із тобою все гаразд, Крістал?
Так. Так дивно.
Я ж навіть не пам'ятаю її голосу,
та щось всередині мене знало, що то голос моєї мами.
Вона була стурбована.
Я мала піти до неї.
Певно, було страшно.
Не було.
Після того, що показав мені Девід, а тепер ще я мамин голос почула,
у мене таке відчуття, ніби я можу
бодай трошки торкнутися тої, ким я була.
Але це не так. Боже, це мене так бісить.
Ти ж знаєш, що це була не вона.
Не твоя мама.
Коли ми говорили з іншими привидами, то жінка чула свого колишнього.
Ще один чув свою дружину, а інший — свого батька.
Що б там не було у воді, воно заманює людей голосами близьких.
Я знаю, що чула. Відчуваю, як вона прагне мого повернення.
- Вона може розказати, хто я. - Крістал, це хитрість.
Щоб вбивати людей.
А якщо ти ще раз почуєш її голос?
Якщо він призводить до стрибків, тоді це не самогубства.
Тоді чому ці привиди й досі тут?
Ти бачила, вони ховаються серед каміння.
Вони чекають, що з'являться їхні близькі.
Це незакінчені справи.
Правда, Едвіне?
Так. Звісно.
А де...
Ми загубили Ніко?
Вона он там, друже.
На що дивишся?
Глянь-но.
Хіба не романтично?
Вони закохані.
Морська зірка належить до типу голкошкірих,
у них немає мозку.
На щастя, для кохання логіка не потрібна.
Приємно відчувати до когось щось подібне. Ти так не думаєш?
Може, до когось на кшталт Монті?
Монті? Він просто новий друг.
Слід визнати, що я заінтригований його завзятою одержимістю астрологією.
Я колекціоную ці гарні шматочки шліфованого скла.
Дай йому це.
Нащо мені це робити?
Кожен колір маю певну асоціацію.
І що означає рожевий?
Те, що здається правильним.
Але не питай мене.
Я навіть ніколи не цілувалася.
Я...
Я теж ніколи.
Справді?
Я ніколи не розумів цього.
Принаймні до недавнього часу.
Ти хочеш поцілувати Монті?
Не знаю.
Щоразу, коли я бачу Котячого Короля, я з болем згадую свою недосвідченість.
Ти хочеш поцілувати Котячого Короля?
Аж ніяк.
Червоний.
Для тебе.
Для мужності.
Едвіне!
Світло зникло!
Ми нічого не бачимо!
Ви можете сюди повернутися?
Чекай-но.
Ніко, що було написано на картині з Жінкою-Прачкою?
«Світло, переломлене крізь призму червоних дверей, знайдуть ті, хто потребує».
Чого ви потребуєте?
Питайте мене.
Це Жінка-Прачка?
Певно, з'явилася, бо я взяла червоне скло.
Це кров людського роду.
Минула, теперішня і майбутня.
Я бачу їхні життя,
відчуваю їхній біль.
Я їх оплакую.
Але це мій тягар.
То ви бачите майбутнє.
Круто.
Що це в біса було?
Не впевнений, що ми хочемо дізнатися.
Я з'явилася перед вами,
бо у вас глибока потреба.
Мені треба врятувати життя.
Менше крові відмивати.
Питайте мене.
Міс...
Міс Прачко.
Ми шукаємо, що вбиває людей біля маяка.
Уже троє мертвих.
Ви нам допоможете?
Ці води сповнені дивними істотами,
древніми, як сама товща води.
Шторми їх пробуджують.
Вони живляться.
Як сирени чи русалки?
Дещо набагато більше.
Морське чудовисько.
Як нам його вбити?
Крок за кроком,
воно має бавитися, доки не стомиться.
А без загадок ніяк не можна?
Питайте мене.
Як ви...
Питайте мене.
Мої спогади було вкрадено,
і щоразу, як я щось пригадую,
я ще більше заплутуюсь.
Мені треба дізнатися, хто я насправді.
Коли задвигтить земля
і заплаче птах,
не озирайся,
а зазирни всередину.
Я не знаю, що це значить.
Гей, я не розумію.
Ви можете просто...
Крістал, що сталося?
Я спитала її, хто я. Вона просто...
Вона розказала ще одну загадку.
«Коли задвигтить земля і заплаче птах, не озирайся, а зазирни всередину».
Господи. Вона замислилася, наче щось знала,
а потім видала загадку.
«Заплаче птах?»
- Це щось сумне? - Уявлення не маю.
Ми її розгадаємо, еге ж?
Мені щиро прикро, що вона не наблизила тебе до родини,
але принаймні ми знаємо про морське чудовисько.
І судячи з усього, його треба якось виснажити, щоб убити.
Є одне місце, де ми можемо знайти, що нам треба.
Ви не схожі на моржа.
Ніко, не можна казати такі речі.
Привіт, Міку, ми просто подивимося.
Що це?
Гей, це не для продажу.
«Крок за кроком, воно має бавитися, доки не стомиться».
Що ще за кроки? Якась музика?
Думаєш, музика його вб'є?
Тобі це не треба. Воно прокляте.
Приваблює лихих чайок.
Отже,
кого ви намагаєтеся вбити?
Морське чудовисько.
Крістал?
Ти повернулася?
Хто ви в біса така?
Вибачте. Не хотіла вас налякати.
Я давня подруга сім'ї Крістал.
Вона сказала, що зупинилася тут.
Вона тут?
Гаразд, ви ввічлива,
але не можна просто так заходити в чужі помешкання.
Я ледь дуба не врізала.
Але ж не врізала.
Гаразд, міс Тесак.
Давай це пришвидшимо.
Ти тхнеш сирим м'ясом.
Ще раз: я подруга сім'ї.
Де вона?
Подруго сім'ї.
Вона і...
Ніко пішли на...
пляж.
Молодець.
Можеш дихати.
Куди вона поділася?
Так, чому я нагорі?
І чому я...
розмовляю сама з собою?
Господи, Дженні.
Судячи з вашого опису, я думаю, що ви шукаєте Енджі.
- Енджі? - Ну, я називаю її так.
Своїм світлом вона надсилає почуття смутку,
а люди заповнюють його тими, за ким сумують.
Я чула голос моєї мами.
Я так думаю, я її геть не пам'ятаю.
Аякже. Але Енджі страшенно сором'язлива.
Вона рідко показується з води. Любить бути на самоті.
Вона точно не заслуговує бути вбитою такими, як ви.
Енджі вбиває людей, Міку.
Це не її вина, вона має їсти.
- Жінка-Прачка сказала, ми маємо... - Ви...
Ви бачили Жінку-Прачку?
Всі ви?
Я її понад 50 років шукаю.
Ту леді? Чому?
Щоб вона сказала мені, як мені знову стати моржем,
та вона постає лише перед тими, чиї потреби...
достатньо глибокі.
Як ви її викликали?
Якщо чесно, я просто знайшла шматок шліфованого скла.
Ось такий.
- Це той самий? - Ні.
Шматок скла, що переніс нас до Жінки-Прачки, був червоним.
Та ви можете взяти цей.
Зелений символізує емоційну стабільність.
Дуже люб'язно з твого боку.
Це не моя справа,
та, може, вам треба просто вкласти Енджі спати, а не вбивати її.
«Доки не стомиться».
Колискова.
Міку, у тебе є музична скринька чи щось...
Як щодо цього?
Знайшов це якось у морському музеї.
Справа водолаза, що потонув, еге ж, Едвіне?
Забобонні моряки використовували їх, щоб заспокоїти море.
Воно грає музику, так?
Приємний звук, дуже гучний.
Але вона дуже велика,
тож вам доведеться розташувати це якнайближче.
Відмінна пам'ять, Чарльзе.
Ми ж не можемо це до неї приклеїти.
Але можемо згодувати.
Як ми взагалі зможемо змусити рибу проковтнути цю річ?
НАЖИВКА
ФЛОРЕНТІЙСЬКИЙ СТЕЙК $36 ЗА 500 ГРАМ
ХАМОН $17.89 ЗА 500 ГРАМ
Якщо вона їсть людей, що їй ще може сподобатися, крім них?
Я колись читала, що канібали звали людей «великими свинями»,
бо вони на смак, мов свинина.
Тож, може, свинина.
Я не лише аніме дивлюся.
Я читаю.
Гаразд.
- Вибачте. Я вам завадив? - Звісно, ні.
Прийшов повернути твою книгу.
Чудова книга. Цікава і дуже дотепна.
Так. «Долина ляльок» — це такий собі сучасний шедевр.
Дещо пройшло повз мене,
але те, що я зрозумів, подарувало мені насолоду.
Добре.
Що ви робите?
Я чекаю. І хто цей новий підліток?
Вибач, Дженні, ти нас налякала.
Звідки ти з'явилася?
Гаразд, давайте ще раз.
Це моя крамниця,
тому нічого дивного в тому, що я тут, немає.
І поки я у задній кімнаті перебирала м'ясні рештки, чого ви прийшли?
Це наш новий друг Монті.
Монті, Дженні. Дженні, Монті.
Вітаю. Радий знайомству.
Ви можете зависати в іншому місці? Це ж вам не «Піч Піт».
Що таке «Піч Піт»?
Крістал, тебе шукала якась рудоволоса жінка у брючному костюмі.
Вона назвалася подругою родини. Я сказала, ти на пляжі.
Контактів не лишила.
Добре.
Гаразд...
Це все, чи вона щось казала... Ні?
Гаразд.
Дякую.
М'ЯСНА КРАМНИЦЯ
Щось не збігається.
Ми в місті всього нічого, і я заплатила оренду банкою дріб'язку.
Як хтось міг мене тут знайти?
Моя мама каже... Тобто казала,
що інтуїція матері може бути дуже сильною.
Може, вона теж має особливу силу, як ти.
Хтось доклав немалих зусиль, щоб тебе знайти.
Маєш почуватися особливою, ні?
Так.
- Так люб'язно, що ти нас провідав. - Так, звісно, але...
Я просто хотів побачити тебе.
Знаєш, відколи я був у комі, я...
Прозвучало не дуже. Ні, не так.
Відколи я отямився, я став...
хоробрішим.
- Правда? - Так.
Коли ти весь час у темряві, важко не мати змоги робити власний вибір.
Не бути вільним.
Як не дивно, та я розумію.
Хочеш випити кави?
Я знаю, що привиди не п'ють кави. Тому я просто запрошую провести час разом.
Боюся, я не зможу.
Я зараз зайнятий певним проєктом.
Звісно. А чим ви взагалі займаєтеся?
Я не маю права це обговорювати.
Вибач за стриманість.
Едвін — детектив. Він — мертвий хлопець-детектив.
І ми зайняті справою!
Нам з Ніко треба обговорити, що таке делікатність.
Можливо.
У нас дуже мало часу, щоб усе владнати. Тому ми...
скоро могли б прогулятися й поговорити.
- Так. - Привиди роблять це замість кави.
Гаразд. Звісно. Домовилися.
Ловлю тебе на слові.
Повірити не можу, що ти дав тому малому накласти на тебе чари,
а потім розпатякав усе Котячому Королю.
Іди ти. У малого була сардина.
За рибу всіх продаси.
РИБОЛОВЛЯ
Гаразд.
Не дуже приємний процес.
Як Дженні робить це щодня?
Це так огидно.
Нам може знадобитися більше мотузки.
У «Скубі-Ду» бути детективом виглядає якось приємніше.
Агов, Крістал.
Глянь.
- Піти з тобою? - Ні, дякую.
Чи так. Можливо.
Я сама.
Добре, ходіть зі мною.
Агов?
Це ви приходили в крамницю Дженні?
Ви...
Ви мене знаєте?
Привіт, Крістал.
Привіт.
На жаль, я тебе геть не знаю. Ти була лише приманкою.
Прикро, та я не маю часу на твої банальні людські емоції.
Я прийшла за двома мертвими хлопцями позаду.
Ви не Смерть. Нащо ви нас переслідуєте?
Я — Нічна Доглядальниця на чергуванні.
Я керую Бюро Знахідок Потойбіччя,
розміщуючи заблудлих мертвих дітей там, де вони мають бути.
А ви обидва заблудлі.
Не забувайте про мене.
Ви морочили мені голову.
А я зазирну у вашу.
Не треба туди дивитися.
- Крістал! - Ви двоє були дуже неслухняними.
У кожної мертвої дитини своє місце.
Я не повернуся в пекло.
Ну, тут наші думки не збігаються.
Ну ж бо, ворушіться. Ходімо.
Хочете забрати його,
для початку спробуйте мене.
Не хвилюйся. Я прийшла за вами обома.
Годі базікати. Немає часу.
Едвін знає, куди вирушить, але давай обробимо і твої дані,
дізнаємося, що чекає на тебе в потойбіччі.
Це наче пластир зриваєш. Швидко й майже безболісно.
Ні, ми нікуди не підемо, еге ж?
Ми лишаємося тут. Разом.
У кожного є місце.
Хіба тобі не цікаво, де твоє?
Воно може бути прекрасним.
І кажу тобі точно, що воно не тут.
Тут тобі більше не місце.
Ви нічого про нас не знаєте.
Невже, Чарльзе Роуленд?
Гаразд.
Давай просто перевіримо це, еге ж?
Він виплив. Придурок!
Пам'ятаєш це?
Гіпотермія, внутрішня кровотеча,
а твої друзі сміялися.
Травми, від яких ти зрештою б помер.
Чому ти хочеш лишитися на Землі, переживши таке?
Чому твої друзі так із тобою вчинили?
Народе, що ви робите?
Назад!
Ти за це тримаєшся?
Тату, припини! Будь ласка!
Прошу, я стану кращим. Благаю, припини.
Ні, не станеш.
Тобі це ніяк не вдавалося, а потім ти помер. Ось і все.
Навіть коли ти докладав максимальних зусиль, показував найкраще в собі,
цей світ над тобою знущався.
Якщо чесно, будь-що ліпше за це місце.
Чому просто не піти зі мною?
Он де він!
Тепер твоя черга.
Який біль ти б хотів пережити?
Як весело, еге ж? Жахіття і хвороблива посмішка.
Якщо ти хотіла мене розчавити чи знищити, тобі вдалося.
Але ще я до біса розлючений,
і ти нас нікуди не забереш.
Я цього не дозволю.
Тобі треба ще одна порція...
Справді?
Чарльзе.
Я обрав лишитися тут не через ті спогади!
У мене все ще є мета.
Я — мертвий хлопець-детектив!
Чого ви всі на мене так дивитеся?
Я зробив це заради нас.
Вона б нас забрала.
Чарльзе, це було...
занадто.
Це було занадто, Едвіне?
Так само, як і мені померти в 16, друже.
Я не хочу бути мертвим.
Ненавиджу це.
Трясця, та я щодня усміхаюся.
Хто ще триматиме все купи і підніматиме настрій?
Ти? Ти це робитимеш?
І заради чого?
Що хорошого я роблю?
Я не зміг спинити Девліна від того, щоб він не вбивав родину знову і знову.
Я не можу забрати біль Крістал.
Я не можу спинити те, що коїться з тобою.
Я нічого не можу!
І, звісно, я не міг спинити свого батька від вічних побоїв.
Неважливо, яким хорошим я був.
Чарльзе.
Усе буде добре.
Ні.
Дякую!
Усі привиди забралися звідси.
Дуже вам дякую.
Ось солоні іриски
і магічна куля, яка каже, коли ви помрете.
Зазвичай ми працюємо охайніше.
Та ми раді, що клієнт задоволений.
Справу закрито.
Здається.
СПРАВУ ЗАКРИТО
Важкий був день.
Але дякую, що взяли з собою.
Це набагато ліпше, ніж бути в своїй кімнаті на самоті.
А зараз займуся чимось, де не треба думати.
Так, я теж.
Ніко.
Дякую,
що врятувала мене сьогодні.
Знаєш, Чарльзе,
ти можеш зі мною поговорити.
Про будь-що.
Ти теж можеш зі мною поговорити про будь-що.
Ці детективи надзвичайно розумні.
Я вже знаю, що буде далі.
Це так легко.
Але якщо ти хочеш подивитися серію з початку, я не заперечуватиму.
Чудова робота сьогодні, Ніко.
Дякую.
Я думаю.
Стривай, я маю дещо зробити.
НІКО САСАКІ 2B-485 16-А ВУЛИЦЯ, ПОРТ-ТАУНСЕНД
Коли я побачила, як Крістал сподівалася, що то була її мама,
це наштовхнуло і мене на роздуми.
Дивися далі.
Сьогодні був жахливий день.
Так.
Це правда.
Принаймні він добіг кінця.
Знаєш, я...
Я злився так довго.
А я втомилася від загадок і пушинок, і демонів,
і від того, що я ні на крок не наблизилася до того, ким я є.
Я просто хочу чогось реального.
Ти щось відчув?
Ні.
Але це неважливо.
ДАЛІ БУДЕ...
Переклад субтитрів: Володимир Лозицький