Anteriorment...
També sento coses per tu.
No em referia a tu.
L'Edwin Payne.
Assignació del més-enllà a l'Infern.
Va escapar.
Va escapar?
De l'Infern?
Em sap greu. Tècnicament, ets un sacrifici.
Vinc a buscar els dos morts. Som-hi.
No penso tornar a l'Infern.
I sempre aconsegueixo el que se m'enxauta!
No sé com aturar-lo.
M'ho emporto.
Què en voldràs fer?
Podríem dir que serà un lot d'iniciació a la venjança.
El meu petit es fa gran.
Us he preparat una cita aquí aquest vespre.
Has trobat la meva admirador a?
Mare meva.
Vaja. Esperava que fossis la Jenny.
Com si parlessis sovint amb la Jenny de coses de noies a la teva habitació.
No hem parlat ni ens hem mirat a la cara
des del merder de la cita amb la boja assassina.
Ja.
Per això fas callar els teus amics tòxics i has redecorat el dormitori?
Em pensava que l'amor era més romàntic i menys de punyalades.
Hi estic d'acord.
- Ho dius pels petons amb el Charles? - T'ho ha dit?
Tant és. Més aviat, ho deia pel David. He d'aparcar el tema, treure-me'l del cap.
Però no el pots aparcar. Encara té els teus records, no?
Val la pena enyorar la meva vida oblidada? La que tinc ara per fi va bé.
Tinc amics i ajudo la gent. Què més necessito?
Potser necessites saber qui ets.
Sembla que et vulguis convèncer.
Mira...
Intentaré enfocar-ho de forma diferent. Necessito que m'ajudis o em donis suport.
M'ajudaràs o no?
D'acord, m'hi apunto. Quin pla tens?
TRUCS I OBJECTES MÀGICS
Fa nits que busco la Bugadera i res.
Suposo que el verd no representa l'estabilitat emocional.
Sembla que no.
Volem evitar que un dimoni m'entri al cap. Què tens que serveixi?
Els dimonis són de mal pelar.
Si no és que teníeu una relació romàntica.
Què importa, això?
És bo que ho constatis, perquè tinc l'objecte perfecte.
Es diu la Llum del Cor.
Sonaria maco,
però l'amor és mentida i acaba amb una cruel violència.
Què fa?
Et protegeix de les repercussions de les relacions tòxiques.
Funciona un sol cop i costa 100 dòlars.
No fotis! El lloguer costa diners.
Seré una sensesostre amb una joia amb forma de cor.
La mare em va donar això per casos d'emergència com aquest.
Ves amb compte amb els teus desitjos.
Havia estat una morsa portentosa.
Vivia lliure al mar i vaig demanar un desig.
Ens pots cobrar? Sisplau.
Voldríem escoltar la teva història.
Tret que sigui d'amor.
No.
Només tràgica.
Un dia, fa molt de temps,
una tempesta horrible va batre la terra i el mar.
Una nena i el seu pare corrien perill.
L'home va pensar que, si sacrificava la filla,
potser els grans déus el salvaven.
Però, veient tanta crueltat, els grans déus van abandonar el pare.
Es van compadir de la nena
i la van transformar en Sedna, la deessa del mar.
Aquell dia van néixer els meus germans i les meves germanes.
Sedna ens va cuidar.
Teníem menjar de sobres i érem feliços.
Però jo anhelava alguna cosa més.
Un dia, un vaixell va arribar a la terra.
Em captivava la forma de fer de la gent,
però Sedna coneixia de sobres la foscor dels humans
i m'ho va deixar clar.
Si marxava del mar, no hi tornaria.
Però jo volia saber com era viure d'una forma diferent.
I Sedna em va concedir el desig.
No vaig tornar a veure la meva família ni Sedna.
- Que dur. - Apa.
Sí.
Per cert, bona sort amb el dimoni.
Teniu, les instruccions.
Aviam.
Tanca els ulls i digues què vols dues vegades.
Me'l vaig treure del cos, però continua entrant d'amagat.
- Vull que aquest coi de dimoni no entri. - Sigues més concreta. Sense paraulotes.
Vull evitar que el David m'entri al cap.
Ha funcionat?
Ni idea.
Només demano ser normal.
Això ha estat bo o dolent?
Em sembla que alguna cosa ha canviat.
No puc sentir les veus.
Niko, em sembla que he perdut els poders.
I aquesta olor?
És venjança.
Inspira-la, Monty. Que t'ompli els pulmons.
Encara sembla una mica petit.
Tu ocupa't de portar els petits detectius al bosc, d'acord?
I llavors, si s'equivoquen i trepitgen
al lloc adequat...
desapareixeran per sempre més.
I què passarà amb la noia?
Sense els seus estimats fantasmes, serà menjar de serp en un tres i no res.
I s'acabaran les arrugues per moi.
I si són massa llestos per acceptar el cas?
Òndia, t'has encaterinat del noi pedant?
No.
Però són detectius de debò, Esther. Tenen una sèrie de criteris...
Et vaig fer guapo per una raó, Monty.
Tempta'l. Sedueix-lo.
Gairebé tot ho he fet sola.
Tu només has de deixar un rastre de motlles de pa i rematar la feina.
- O he d'anar jo al bosc? - No.
Me n'encarregaré.
- Encara res? - No.
- Si més no, el David ja no hi és. - Sí.
Renoi, em sento inútil.
- Què hauria de fer? - Potser et poden ajudar els nois.
A fer què?
Doncs...
A trobar les claus. Però ara recordo que me les he deixades al pis de baix.
Per tant...
No passa res.
Nosaltres sí que necessitem la teva cooperació com a vident.
Ui, no.
Vull dir, ui, que fort!
La pissarra és plena.
Un ofegat busca una barca i un banquer, la seva moneda de la sort.
Els casos simples fan rondar molt, però a tu no et cal.
Sí.
Hola.
- Ens apleguem tots al terrat o...? - Apa!
Hola, Monty.
Si vols parlar en privat sobre astrologia o un altre tema,
serà un plaer citar-nos en privat en algun moment més avinent. En privat.
Avui esteu un pèl excèntrics.
No vinc a parlar d'astrologia, Edwin.
Necessito ajuda amb una amiga en perill.
- No els ho diràs? - Els has sentit.
- Necessiten el meu poder. - No el tens.
Exacte. T'imagines la cara que posarà l'Edwin quan ho sàpiga?
Llavors, els enganyaràs?
No els ho direm fins que no pugui tornar a parlar amb el Mick el Tràgic
o trobar la forma de contrarestar-ho, entesos?
A CORB QUE VOLS
Es tracta d'una amiga fantasma, la Gladys. Havíem quedat, però no va aparèixer.
No és típic d'ella. És algú molt atent, amable, que està pels altres.
Us assembleu, Charles.
Gràcies, company. Veus, Edwin? Al final, li agrado a tothom.
Abans de desaparèixer,
la Gladys va dir que anava al Bosc Alt a mirar les estrelles.
Però no va tornar.
A diferència de l'Edwin, la Gladys no té ningú més.
Només a mi.
Va ser el primer esperit que vaig veure en despertar del coma.
- Em va dir que no havia embogit. - El cas requereix tocar el terreny.
En dieu així, oi?
Seria un plaer ajudar-te a trobar la teva amiga.
Que bé.
No em deixen votar sovint, però sí.
Espereu. Ell és amic nostre, però la Gladys pot haver tocat el dos.
No és prioritari buscar un esperit que ni ha desaparegut.
Perdona, però la pissarra de casos és plena. Oi que m'entens, Edwin?
POSSIBLES CASOS
La Gladys va cuidar el Monty quan estava més vulnerable.
La situació s'assembla a la nostra. En aquest cas, podem fer una excepció.
Genial. Com que és una situació més aviat detectivesca,
la Niko i jo anirem a la botiga del Mick.
Vols dir? Vull dir, i tant!
Potser necessitem les teves habilitats. Faries bé de venir.
D'acord.
Doncs anem cap al Bosc Alt.
Aquest cop, millor que em quedi.
La Jenny no hauria d'estar sola després del que li ha passat.
Estàs molt guapo.
Alça! Estava convençut que havies mort.
Morir no està a la meva disposició.
Quina cosa tan curiosa de dir.
Em dic Kashina.
Els amics em diuen Kashi. Perdona, ho tinc tot fet un cacau.
No rebo gaires visites i, com ja t'he dit, em semblaves morta.
Necessito marxar per acabar una tasca important al pla mortal.
He d'aprofitar el temps!
Hi ha cap forma de sortir de l'estómac d'aquesta bèstia?
Ai, caram! No he provat mai de sortir.
Digue'm com se surt d'aquest lloc.
Seria una pena que et morissis.
De nou. Espera, ets mort?
Em sap greu, però no. Només soc un home vellíssim que viu dins d'un peix.
Molt bé. Si no m'ho dius, ho hauré de buscar jo.
No serà agradable.
Per què no et veig el trauma?
Això és el que feies? Molt bé.
De fet, sospito que no tinc cap trauma. He viscut una vida justa.
Se't va empassar un peix gegant.
Una de tantes aventures.
Escolta, ets fascinant.
També estàs atrapada. Millor vine a menjar alguna ostra.
- No! - Ui, no. Entesos
Segur que et puc donar alguna cosa.
Per exemple... bones recomanacions.
Se't veu estressada i...
Escolta, Kashi, que et quedi clar.
No necessito res de tu. L'única prioritat és escapar d'aquesta bèstia
per anar a buscar a dos pillets morts.
La Gladys mirava les estrelles en una clariana del bosc.
Comencem a buscar allà.
Entenc que t'amoïni la Gladys,
però un esperit no mor de fred ni pren mal...
Dius que la meva amiga fantasma no es morirà? Fantàstic. Gràcies.
Potser...
Hauríem de parlar de la mala maror? No et volia ferir, sincerament.
És culpa meva.
No t'has de barrejar amb capricorns. Són gent freda, impulsiva...
I fan mal a la gent.
Ep.
Mireu.
BOSC D'ARBRES ALTS
Què fas, company?
És per protecció.
Contra què en concret?
De cop i volta, els fantasmes que entren al bosc no tornen.
Tots hi hem perdut algú.
Al bosc hi viu la pura maldat.
Sembla que el cas va molt més enllà de la Gladys.
Ningú no en surt, però assumeixo que hi entrarem?
Cap fantasma no hi voldria entrar.
Permetreu que allò s'emporti la Gladys?
Sou més capaços que els fantasmes normals que hi entren.
No és el que vull dir.
Tens raó, Monty.
Som els Detectius Morts i trobarem la teva amiga.
Ja hem arribat.
Inspeccionarem bé per trobar indicis de la presència de la Gladys.
Charles, tens les pedres?
Xiuxiueja el nom de l'esperit que cerques a la pedra. "Gladys", oi?
Se suposa que brilla si t'apropes a on ha estat.
Gladys.
Talls.
Podria ser una pista.
La pedra no brilla.
- Crystal, llegeixes l'arbre? - Vols que el llegeixi?
Les pedres no brillen perquè no ha estat aquí.
Ho pots provar?
No, ha estat un os.
Els ulls no t'han canviat.
- No se't posen blancs? - T'ho has perdut.
T'has passat el dia de mala llet i ara dius mentides. Au, dona.
Ho estàs tu, de mala llet. No jo.
El Monty i l'Edwin tenen alguna moguda rara i et fixes en mi?
- Què està passant? - No canviïs de tema.
Molt bé. He perdut el poder.
De cop i volta, no el tinc. No he llegit l'arbre.
- Merda. - Com?
Et trobes bé?
Sí, em volia treure el dimoni del cap
i vaig anar a cal Mick... Va passar i punt, entesos?
Crystal, per què ens ho has amagat?
Perdona, però com hem acabat aquí si "no necessitem cap vident"?
"Ho podem fer com els detectius de sempre."
Primer, no parlo així.
I segon, jo també tinc algunes dificultats ara mateix.
Au, home! Si dic que he perdut el poder, em deixes a la carnisseria, fent morros.
No és així. He acabat per valorar-te.
- Com saps...? - Ho hauries fet.
I jo?
Perdoneu que interrompi això vostre, però he trobat una cosa.
És una luminescència espectral.
Podria indicar un tipus d'Omphalotus nidiformis.
Ha dit "fong fantasma" de forma fina.
Molt tòxic, però només per als fantasmes. Ens hem d'allunyar, Charles.
Com al cas de l'hivernacle horripilant. Millor que no t'entri als ulls.
És mot dur. Ceguesa, dolor... Et fa perdre el cap.
Li deu haver passat a la Gladys i als altres. Com els trobem?
Els erols ens duran al cos fructífer, el centre principal del fong.
Ben vist, Monty.
Miraré d'esbrinar què passa amb la Crystal i els poders.
Et deixo el Monty.
Jenny, hem de parlar.
Necessites aficions, Niko.
El pare sempre deia que no és bo anar al llit enfadat i no ho entenc.
Em sembla que vol dir que és millor parlar les coses.
No vull parlar.
És necessari perquè m'has de cridar i perdonar.
Som-hi. Una dona em va atacar. Va ser entre comèdia romàntica i slasher.
Va morir. No cal cridar, només superar-ho.
Segons tu, només m'imagino que em defuges?
I ara, està clar que et defujo per tota aquesta moguda.
N'estava convençuda.
T'enfada que et fes creure en l'amor i la situació punxés.
Uf, molt bé. Posem uns límits.
Llogo una habitació i tu ets l'adolescent que la lloga.
No et pregunto per què no vas a classe, per què parles sola allà dins tot el dia
o per què no tens amics. No n'he de fer res!
I tu no n'has de fer res, del que jo faci, hòstia!
No en vols parlar?
- Segur que la sensació és estranya. - Sí, m'esgarrifa.
M'ho podies haver dit. I a l'Edwin, encara que et semblés que no.
Ja t'entenc.
Però quan jo estava malament, m'ho vas fer dir. Sé que no estàs bé.
No saps com és que un dimoni t'aparegui al cap quan li rota.
Em turmenta com un fantasma.
Doncs precisament de ser fantasma en sé una mica.
M'agrada que em vulguis ajudar, però...
Què és?
De vegades, un animal mort no sap que és mort.
Volten pel bosc per sempre més.
És preciós.
I... trist.
Què collons ha passat?
Segons la meva teoria, la colònia d'espores ha devorat l'esperit.
Hem d'assumir que qualsevol esperit pot acabar així.
No. Perdoneu, però això no li ha passat a la Gladys.
El fong es menja els fantasmes?
No és cap fong. Edwin, no trobo el Compendi.
Tant és que ho sigui. Si ja ets mort, com et poden menjar?
Alguns éssers s'alimenten de l'energia dels esperits per guanyar poder.
No podem tornar a morir, però ens poden consumir o absorbir.
A l'estant del mig, amb el llom gris.
COMPENDI SOBRENATURAL
Aquí tenim el mala peça.
Elemental silvestre.
No sembla tan dolent.
És un malparit. Si es menja un fantasma, l'elimina.
Res de més-enllà o de reencarnar-se. Buidor fosca i prou.
Això és el que fa?
No patiu. L'elemental silvestre és menut i fàcil de matar amb l'arma adequada.
Amb això, anirem per feina.
Ja ho tenim. Feina oficialment feinejada.
Potser l'elemental és més gros del que semblava.
PROJECTE DE RECERCA
No era "menut i fàcil de matar"?
Em desconcerta. Mai no mengen ni creixen a tanta escala o velocitat.
Espera, mira.
- Éssers i rareses interdimensionals. - És el mateix, però més gran.
Consumeix energia espiritual.
Si viu sota terra en una altra dimensió, què fa aquí?
Com hi ha arribat?
- Potser algú l'ha portat. - A qui se li acudiria?
En tot cas, creix exponencialment. Quan arribi al poble a l'alba...
Bufet lliure d'esperits.
No tenim prou líquid morat per despatxar-lo.
El derrotarem si trobem l'origen.
Només l'hem de localitzar i evitar que ens consumeixi.
Ens hauríem de dividir.
No? És l'única manera de recórrer el terreny a bon ritme.
- Diuen els morts de pel·li de terror. - Els vius corren poc perill.
Cal tenir-ho en compte per emparellar-nos.
Fem duos d'un mort i un viu. Monty, vens amb mi.
- Ves amb compte, Charles. - I tu.
Això no té cap ni peus!
Si tens gana, el cervell s'atordeix. Gaudeix del menjar.
Gaudiré sortint d'aquí
i tornant a fer la meva feina!
És clar.
Abans has dit que la teva feina és anar a buscar nois morts?
Nens morts. M'asseguro que són on els correspon.
Pel que fa a aquests dos nois...
No poden fugir per sempre.
No penses que potser són feliços on són?
El més-enllà supera de lluny qualsevol cosa disponible aquí.
És que l'has vist?
No, cada ànima en té un d'únic.
- Llavors no saps si és millor. - No té rellevància!
La qüestió és que cada cosa va al seu lloc.
Ai, aquesta arrogància d'assumir que cada cosa té un lloc específic!
No dicto les lleis de l'univers. Només m'asseguro que es compleixen.
Si em comences a parlar del lliure albir, t'ofegaré o m'ofegaré a mi mateixa.
Sincerament, no m'agrada la violència, però hi puc recórrer!
Salta a la vista.
Et poses a punxar l'única cosa que ens manté segurs al fons marí.
Teòricament, viuré durant eons.
No puc estar-me eons dins d'un peix
tenint tanta feina pendent!
D'on has tret aquests anells de colors?
Ja t'he dit que he passat per aventures i he viscut moltes vides.
De bones i de dolentes.
Però tinc clar que estàs segura que no necessites res de mi.
Aviam,
suposo que escoltar no fa cap mal.
Sembla que cap altre mètode funciona.
Imagina't com és creure que només existeix una forma de fer coses.
Ens complicaria molt la vida, oi?
En comptes de punxar-la, mirem de parlar amb ella.
Per què ets tan amable amb mi? I...?
Has perdut el cap?
Hola!
Perdona que et molesti. Que pots deixar sortir la meva amiga?
Quan ho facis, torna a dormir, d'acord?
Intueixo que pugem a la superfície.
Té.
Queda-te'l.
Un record de la nostra aventura. Per petita que hagi estat.
Espera. Ho veus?
A burxar de valent.
Potser que me n'encarregui.
Pensa que aquesta cosa et podria matar ben mort.
Vaja, tu.
Quina jugada, fer-me fora del teu cap!
Et pensaves que amb això et desempallegaries de mi?
El David.
Aquí tenim el dimoni David.
Sembla una mica covard!
Ensenya la cara.
Ja et vaig vèncer un cop, no?
Ui, no, que em cago les calces!
Marxem.
De debò, Crystal, estàs molt maca. Aquest estil t'escau.
El teu enamorat s'esforça a ser un heroi.
Creus que et mereixes un heroi, Crystal?
No l'escoltis. Et puteja el cap per fer mal.
Per què collons fas olor de feblesa?
Què carall has fet?
He renunciat als meus poders. Entesos? T'he tret del meu cap, hòstia.
- No fotis... - No hi tornaràs a entrar, malparit.
- Hem de marxar ja. - No podeu.
- És a tot arreu. - A veure com us ho feu.
- No puc. - No pot, Charles!
Perquè ha renunciat a allò que la feia especial.
Ara només és com la resta, un munt de carn humana acollonida.
Tens raó, d'acord?
Ara no soc ningú. Res no em fa especial.
En aquest cas, em deixes estar d'una puta vegada?
Potser ho faré.
Ara ets inútil.
Però m'estic divertint amb això.
Et penses que m'atonyinaràs amb un bat de criquet merdós?
Amb un de màgic?
Doncs sí.
Gràcies.
Sempre estovaré dimonis amb un bat de criquet per tu.
Tant de bo no ho haguessis vist.
S'equivoca.
Encara ets ben especial.
Prou de disbarats emotius.
Encara investiguem un cas, no?
Hem de trobar una molsa d'una altra dimensió que menja esperits.
Els indicis de l'elemental convergeixen a un quilòmetre a l'est.
Segurament és l'origen. Hi estàs d'acord?
Necessitem comunicació per resoldre el cas.
- Encara que estiguis enutjat... - Ho estic, Edwin.
Perquè m'agrades molt i jo a tu, no. Et vaig fer un petó i no t'importa.
M'importa.
Em vull disculpar.
Va ser el meu primer petó.
Té molt de valor.
Ho va ser?
També el meu.
Ara la meva situació s'ha complicat una mica,
però et juro que m'importa.
Monty, som amics.
Saps què? Acabo de recordar que a la Gladys li agrada navegar.
Potser ni és al bosc.
Millor marxem i comencem per allí.
Em sorprèn que se t'acudeixi ara, però no marxarem fins a tancar el cas.
Hauríem de marxar ara mateix.
Hola.
Un fantasma s'ha portat molt malament.
- Investigo un cas. - Bé que ho sé.
Tota la nit que et busco per aquest bosc ridícul.
No suporto els arbres. Així, en general.
Qui és?
Doncs resulta que soc...
un amic íntim de l'Edwin.
Un amic secret.
O et penses que ets l'únic que amaga secrets, Monty?
Què t'empesques tu ara?
Quin un!
La carona atractiva, aquell...
petonet, la collonada de l'astrologia.
T'està portant a un parany!
Perdona. Sempre dic les coses com són.
T'està portant a un parany.
L'Edwin no et creuria mai.
No ets l'ocell mascota de la bruixa? No?
No et va transformar en noi?
Em sap greu. T'has fet el primer petó amb un corb.
El vaig veure. Que incòmode!
Monty?
- T'ho puc explicar. - I no existeix la Gladys. Perdona, eh?
Que no existeix la Gladys?
Feies veure que eres amic meu?
- Em volies fer sentir...? - Sí, al principi. Però no després.
I què? Vas admetre que no m'estimes.
Els teus sentiments confusos...
són pel Charles.
N'estàs enamorat i és molt evident.
Com?
Què estàs...?
Encara que fos cert, ets un coi de corb!
Molt ben fet. Has de vigilar més a qui dones un vot de confiança.
Soc un cap de suro.
Sí.
- He d'avisar la Crystal i el Charles. - Espera.
He vingut fins a aquest bosc ridícul per salvar-te.
Com a mínim, m'ho pots agrair. Per cert, el segon petó sempre és molt superior.
Escolta'm, sisplau.
No soc una joguina que pots manipular.
No et dec res.
Edwin, a mi no se'm descarta.
Només ets això. M'entens?
Si em deixes aquí, mai no te la trauràs, estaràs atrapat aquí per sempre
i deixaré de fer bondat.
M'has sentit? Deixaré de fer bondat, hòstia!
Apa.
Algú té un mal dia?
No m'havies dit que aquell bolet els liquidaria del tot.
O que seria tan horripilant. O que...
Un moment. On són els fantasmes i la petita harpia vident?
Se n'han assabentat, Esther.
El brètol del Rei Gat li ho ha explicat a l'Edwin.
Sap que soc el teu corb
i que això és una trampa.
Has permès que escapin?
Sabia que t'havies encaterinat.
No vaig demanar ser humà,
amb tots aquests...
sentiments.
Perdona, és que preferies ser un corb brut i repulsiu?
Sempre ho he d'acabar jo tot. Teníem un pla per un motiu, Monty.
Així no em tocaria haver de vagarejar pel coi de bosc!
- Em sembla que veig alguna cosa. - Charles! Crystal!
El Monty és el corb de l'Esther! És un parany!
De debò, és increïble que avui hagin fallat tantes coses.
Voldria una copa, però, ja que som aquí, feu el favor de consumir-vos per sempre...
PRESENTEM EL CARADENTADA
Quina llàstima haver esguerrat la sorpresa.
El Monty havia de ser útil, però s'ha passat de sentimental.
Ui, que descortesa. Nois, us presento el Caradentada.
Caradentada, et presento el daixonses i el dallonses.
Oi que és un amor?
No, eh?
Res de furgar-me el cervell, menuda. Parlarem després de sopar.
T'agrada el meu dentut?
M'encanta quan agonitzen.
Quan es mogui el terra...
i plori l'ocell,
para de mirar cap enfora i mira cap a dins.
Tens gana?
Quin número, eh?
Soc l'Iris, una avantpassada teva.
Aquí totes som avantpassades, parentes.
Què és aquest lloc?
És un indret especial. Hi acaben arribant la majoria de les dones de la família.
Tècnicament, som al teu cap.
Molt tècnicament, ets tu, petita.
Ets preciosa.
Soc un arbre?
Hi ha una taula i un entrepà. És evident que té un significat, però...
Volia evitar una possessió demoníaca amb un cor de vidre, però s'ha trencat.
No tinc poders i un bolet gegant se'm menjarà els amics...
Aviam, és un problema molt concret. Si et soc sincera, em ve de nou.
Totes sou com jo?
Mèdiums?
És clar. Però ets més que una mèdium.
Les dones de la família som singulars.
Som úniques, perquè podem recórrer a la força de totes.
Puc recuperar els poders? He d'ajudar als meus amics.
El passat és inamovible i robust.
Com un arbre.
Amb la pràctica, hi trobaràs el teu poder real.
En confiança, és poder a dojo.
No sé res del meu passat. El dimoni es va endur els meus records.
No, tresor.
Vull dir el teu passat col·lectiu, que compartim les dones de la família.
Totes les remeieres, sacerdotesses, xamans i artistes.
Sou...?
Tot això ho tinc a dins del cap?
Com et deia, parlant molt tècnicament. Mira de no donar-hi gaires voltes.
Estava disposada a renunciar a tot per desfer-me del David. I ara...
- Ara no soc res. - Res d'això.
És el que sempre han volgut els dimonis i altres éssers.
Desitgen fer-te sentir feble, frustrada.
Però no ets feble.
I no estàs sola.
Aquest és un lloc segur i fort on pots portar allò que t'amoïna.
No se'ns endurà res.
Cap maledicció, conjur o error en un instant de desesperació.
Perquè encara ho duc tot a dins.
Aixeca't.
Les dones de la família som singulars.
Som úniques, perquè podem recórrer a la força de totes.
Escolta'm, sisplau, elemental silvestre.
La bruixa no et controla. Tens llibertat per marxar d'aquest món.
Què fots, Caradentada?
Ostres.
Perdoneu, eh? Doncs res, marxo.
Mare meva, esteu bé, nois?
Sí, de conya.
La bruixa ha mort?
Ho dubto, atès que és immortal.
Si més no, és presonera en un món elemental.
Crystal, com has fet tot allò?
No sabia que n'era capaç. De fet, m'han ajudat molt.
Totes les meves parentes m'hi han ajudat.
D'allà surten els meus poders. Tinc a tothom aquí dins.
D'acord, doncs...
Me n'alegro molt. Ens ho tornes a explicar d'aquí una estona?
Però amb molta més calma.
CAS TANCAT
Puc passar?
Niko, em volia disculpar.
Suposo que per parlar-te malament i provocar les emocions que tens...
als ulls.
M'ho mereixia.
Si et soc sincera,
m'entristeix.
M'entristeix haver-me obert
i que hagi passat una cosa tan passada de rosca.
M'odies.
No t'odio.
Però, si bé no et podies imaginar allò de la Maxine,
no et perdono.
En tot cas, no per ara.
Ho sabia.
Volia ajudar.
M'hauria de quedar a l'habitació per no esguerrar res mai més.
Què dius?
No. Prou de dir aquestes merdes.
No et transformis en una reclusa que es té pena per una psicòpata morta.
Sembla un bon motiu.
Doncs no ho és.
Ja tenim una nihilista que no expressa el que sent.
No ens en calen dues.
Si t'encanta l'amor i vols ajudar els altres, endavant.
Però a mi no m'ajudis.
Voto per "l'estampa-Esthers".
Ai, i què us sembla "la noia que xiuxiueja als bolets"?
- Aquesta m'agrada. - Hum. Potser més directe.
Què us sembla "el mètode Crystal"?
Quin honor que poseu el meu nom a una jugada. Gràcies.
M'encanta que hagis recuperat els poders, encara que...
no entengui res.
És normal.
Trigaré una mica a entendre-ho.
Perdoneu que avui no hagi estat com sempre.
Em sap greu.
Ostres, Edwin.
Una disculpa i tot.
No t'hi acostumis.
Diré a la Niko que he tornat a ser normal, més o menys,
no sigui que pateixi.
Ara torno.
Charles?
Digues, company.
Em...
Em trobo...
És bastant insòlit que...
Et disculpis? No cal dir-ho.
M'has deixat de pedra.
No em referia a això.
Escolta'm.
El Monty ha tret a la llum...
una sèrie de sentiments que tinc a dins.
Ep.
Em podies haver dit que t'agradava. Per això anaves tan mudat avui.
No m'importa gens.
Per això no deies ni piu sobre el Rei Gat.
T'està tirant la canya? Si és el cas, li faré caure els bigotis.
Gràcies.
Però les coses...
no són tan simples.
M'he adonat que...
Us heu adonat que jo tenia raó.
Anem al més-enllà que ens han assignat amb tanta cura.
Hauries d'estar al fons del mar.
A escala general, soc un ésser etern i transdimensional.
No se'm mata fent que un monstre marí se m'empassi.
Parlem-ne, d'acord?
No ens pots separar.
Ja n'he tingut prou, de xerrameca.
Et vaig estimbar jo. Envia'm on sigui, però ell no pinta res a l'Infern.
Hi va anar per un tecnicisme, una espifiada.
El més-enllà és incapaç de fer pífies.
No surt al teu registre?
ESTAT ACTUAL ASSIGNACIÓ
INFERN
Que estrany.
No hauria de...
Un tecnicisme, dius?
Amb l'Infern?
Per això et busca l'Infern?
Em van sacrificar uns nois que no sabien què feien.
El dimoni que se'm va endur es va excusar pel tecnicisme.
Més de dos milions d'hores en el càrrec,
quilòmetres de paperassa
i mai no havia vist un error com aquest.
No hauria de passar.
Molt bé.
En essència, soc una funcionària de segon ordre.
Però aquesta casuística sembla d'allò més estranya.
Mentre trobo d'esbrinar la causa d'aquesta aberració,
us permeto romandre junts.
A l'Oficina de Subjectes Perduts.
Temporalment.
No, sisplau.
No, ve de l'Infern! Ve de...!
Charles!
Edwin!
CONTINUARÀ...
Subtítols: Rocío Rincón Fernández