Tidligere på Dead Boy Detectives...
Jeg har følelser for deg også.
Det var ikke deg jeg mente.
Edwin Payne.
Plassering i det hinsidige: Helvete.
Rømte.
Rømte?
Helvete?
Beklager. Teknisk sett er du et offer.
Jeg har kommet for de to døde guttene. Kom igjen.
Jeg skal ikke tilbake.
Og jeg får det alltid som jeg vil!
Jeg klarer ikke å stanse ham.
Jeg tar dette.
Hva skal du gjøre med det?
La oss kalle det et hevn-startsett.
Ungen min blir voksen.
Jeg har kanskje avtalt en date for dere. Her. I kveld.
Fant du min hemmelige beundrer?
Herregud.
Jeg håpet du var Jenny.
Ja. For Jenny pleier å henge på rommet ditt for å prate.
Vi har ikke snakket eller hatt øyekontakt
etter date-drapet.
Så du fikk slemmingene til å holde munn og ominnredet?
Kjærlighet betyr mindre romantikk og mer knivstikking enn jeg trodde.
Jeg er så enig.
Er dette fordi du kysset Charles?
Har han fortalt det?
Samme det.
Det handler om David.
Jeg må bli ferdig med ham og få ham ut av hodet.
Men det kan du ikke. Har han ikke minnene dine?
Men jeg husker det jo ikke.
Jeg har det bra nå.
Jeg har venner. Jeg hjelper folk. Hva mer trenger jeg?
Kanskje du trenger å finne ut hvem du er.
Det virker som du prøver å overbevise deg selv.
Bare...
Jeg skal prøve noe nytt.
Og jeg trenger din hjelp eller støtte.
Vil du hjelpe meg eller ikke?
Jeg er med. Hva er planen?
MAGISKE TRIKS OG GJENSTANDER
Jeg har sett etter vaskekona hver kveld, men nei.
Det grønne havglasset betyr visst ikke emosjonell stabilitet.
Jepp.
Vi vil hindre en demon i å komme inn i hodet mitt.
Hva har du mot det?
Demoner er vanskelige.
Med mindre du hadde et romantisk forhold til den.
Hva har det med saken å gjøre?
Det betyr vel ja.
Det er bra. Jeg har den perfekte tingen.
Den kalles Hjertets lys.
Høres bra ut,
om kjærlighet ikke var en løgn som ender i brutal vold.
Hva gjør den?
Den beskytter deg mot følgene av usunne forhold.
Én gangs bruk: 100 dollar.
Hva faen?
Jeg må betale husleie.
Jeg kan ikke bli hjemløs med et hjerteformet smykke.
Moren min ga meg dette til nødstilfeller, som dette.
Forsiktig med hva du ønsker deg.
En gang i tiden var jeg en mektig hvalross,
fri i havet. Jeg hadde også et ønske.
Kan du slå det inn? Takk.
Ja, Mick. Vi vil gjerne høre historien din.
Om det ikke er en kjærlighetshistorie.
Nei.
Den er bare tragisk.
En dag for lenge, lenge siden
raste et fryktelig uvær over hav og land.
En jente og faren hennes var i fare.
Mannen tenkte at om han ofret datteren,
ville gudene kanskje spare ham.
Men den ondskapen fikk gudene til å forsake faren
og forbarme seg over jenta.
De forvandlet henne til Sedna, havets gudinne.
Og den dagen
ble mine brødre og søstre født.
Sedna tok vare på oss.
Vi hadde nok å spise, og vi var lykkelige.
Men jeg lengtet etter mer.
En dag la en båt til land.
Jeg var tiltrukket av menneskenes skikker.
Men Sedna kjente altfor godt til menneskenes mørke,
og hun var tydelig.
Hvis jeg forlot havet, kunne jeg aldri komme tilbake.
Men jeg ville vite hvordan det var å leve et annet liv.
Og Sedna
oppfylte ønsket mitt.
Jeg så aldri familien min eller Sedna igjen.
Så leit.
Jepp.
Uansett, lykke til med demonen.
Her er instruksjonene.
Ok.
Lukk øynene, si hva du ønsker deg, to ganger.
Jeg fikk ham ut, men han kommer stadig tilbake, så...
Jeg vil holde den jævla demonen ute.
Flere detaljer, mindre banning.
Jeg vil holde David unna hodet mitt.
Virket det?
Jeg vet ikke.
Jeg vil bare være normal.
Er det bra eller dårlig?
Noe er... Det er annerledes.
Jeg hører ikke stemmene.
Niko?
Jeg tror kreftene mine er borte.
Hva er den lukten?
Hevn.
Trekk det inn, Monty. La det fylle lungene.
Virker fortsatt litt liten.
Tenk heller på å lokke
de små detektivguttene inn i skogen.
Og så ett feilsteg
på riktig sted, og...
...de er borte for alltid.
Hva med jenta?
Herregud.
Uten sine kjære døde gutter blir hun slangemat på et blunk.
Og så er det slutt på rynker for moi.
Hva om de er for smarte til å ta saken?
Du har vel ikke falt for ham?
Nei.
Men de er ekte detektiver, Esther, og de har kriterier...
Det er en grunn til at jeg gjorde deg kjekk.
Frist ham. Forlokk ham.
Jeg har gjort det meste av jobben, så alt du må gjøre
er å legge ut et spor og dra det i land.
- Må jeg gå inn i skogen selv? - Nei.
Jeg gjør det.
- Fortsatt ingenting? - Nei.
- Men David er borte, ikke sant? - Jo.
Jeg føler meg helt ubrukelig.
Hva skal jeg gjøre nå?
Kanskje guttene kan hjelpe.
Med hva?
Med å finne nøklene mine.
Men jeg kom på at jeg la dem igjen nede,
så det er...
Alt i orden.
Vi trenger faktisk din hjelp.
Vi trenger din klarsynte assistanse.
Å nei.
Jeg mener: Å, jøss.
Fullt av saker.
Drukningsoffer trenger båten sin,
bankansatt trenger lykkemynt.
Mye fotarbeid, men ikke for deg.
- Ja. - Hei.
Skal alle møtes på taket, eller...
Hallo, Monty.
Om du vil ha en privat samtale om astrologi eller noe annet,
møter jeg deg gjerne på et mer passende tidspunkt.
På tomannshånd.
Ingen er helt seg selv i dag.
Det gjelder ikke astrologi, Edwin.
En god venn er i fare. Jeg trenger hjelp.
Skal du ikke si det?
De trenger kreftene mine.
Du har ingen krefter.
Nettopp. Se for deg Edwin om han får vite det.
Skal vi lyve?
Vi lar bare være å si det
før vi får sjansen til å dra tilbake til Tragic Mick
eller finner en annen måte å endre dette på.
SKVETTE VANN PÅ KRÅKA
En gjenferd-venn, Gladys.
Vi skulle møtes, men hun kom ikke.
Det er ikke likt henne. Hun er veldig omtenksom.
Snill. Omsorgsfull.
Som deg. Charles.
Takk.
Ser du, Edwin? Alle liker meg til slutt.
Før Gladys forsvant,
sa hun at hun skulle titte på stjernene i den høye skogen.
Men hun kom ikke tilbake.
Og i motsetning til Edwin har Gladys ingen andre.
Bare meg.
Hun var det første gjenferdet jeg så etter komaen.
Sa at jeg ikke var gal.
Det vil kreve godt, gammelt fotarbeid.
Det er det dere kaller det, ikke sant?
Uansett, vi hjelper deg gjerne.
Ok.
Jeg er ikke med på å bestemme, men ja.
Vent litt.
Monty er en venn, men Gladys kan ha stukket av.
Gjenferd som kanskje ikke er savnet, er langt nede på lista nå.
Beklager. Vi har hendene fulle.
Du vet hva jeg mener?
Gladys stilte opp for Monty da han var sårbar,
det er som med oss, Charles.
Vi kan gjøre et unntak.
Flott. Og fordi det er tradisjonelt detektivarbeid,
drar Niko og jeg til Tragic Mick.
Gjør vi? Ja, det gjør vi.
Vi trenger kanskje dine evner.
Du bør bli med, Crystal.
Akkurat.
Da blir det den høye skogen.
Jeg bør nok bli her.
Jenny bør ikke være alene nå.
Dere er veldig fine.
Jeg trodde du var død.
Å dø er ikke mulig for meg.
For en uvanlig ting å si.
Jeg heter Kashina.
Venner kaller meg Kashi.
Beklager rotet.
Jeg får sjelden besøk, og som sagt trodde jeg du var død.
Jeg må gå.
Jeg har viktig arbeid å gjøre i denne verdenen.
Dette er bortkastet tid.
Finnes det en vei ut av dette beistet?
Jeg har aldri prøvd å dra.
Si meg hvordan jeg kommer ut.
Det ville være synd om du dør.
Igjen. Vent, er du død?
Nei, beklager.
Jeg er bare en veldig gammel mann
som bor i en fisk.
Greit. Da får jeg finne ut av det selv.
Dette blir ubehagelig.
Jeg ser ikke traumene dine.
Er det det du gjør?
Ok.
Jeg vet ikke om jeg har noen traumer.
Jeg har hatt et godt liv.
Du ble spist av en kjempefisk.
Et av mange eventyr.
Du er fascinerende.
Og fanget.
Kom, ta en østers.
- Nei! - Nei vel. Greit.
Det må være noe jeg kan gi deg.
Hva med...
...et godt råd?
Du virker stresset...
La meg gjøre det helt klart, Kashi.
Jeg trenger ingenting fra deg.
Jeg må vekk herfra
og hente to slemme døde gutter.
Gladys likte å titte på stjernene i en lysning.
Vi bør starte der.
Jeg skjønner at du er bekymret,
men gjenferd kan ikke forfryse, skade seg...
Sier du at hun ikke vil dø?
Flott. Takk.
Kanskje...
Kanskje det er på tide å rense luften?
Jeg mente ikke å såre deg.
Det er min skyld.
Hold deg unna steinbukker.
De er kalde,
impulsive...
Og de sårer folk.
Se der.
Hva er det der?
For beskyttelse.
Mot hva da?
Gjenferd som går inn i skogen, kommer ikke tilbake.
Vi har alle mistet noen der inne.
Det er ren ondskap i den skogen.
Det er visst en mye større sak enn Gladys.
Så ingen kommer ut, men vi skal gå inn?
Det er det siste stedet et gjenferd vil være.
Skal dere la det som er der inne, få Gladys?
Dere har bedre ferdigheter enn de vanlige gjenferdene.
Det var ikke det jeg sa.
Du hadde rett, Monty.
Vi er Dead Boy detektivbyrå, og vi skal finne henne.
Her er det.
Vi må se etter bevis på at Gladys var her.
Charles, har du steinene?
Hvisk navnet til ånden du leter etter inn i steinen.
Gladys, ikke sant?
Hvis hun har vært i nærheten, begynner den å lyse.
- Gladys. - Gladys.
Flenger.
Det kan være noe.
Steinen lyser ikke.
Crystal, kan du lese treet?
Vil du jeg skal lese treet?
Hvis steinen ikke lyser, var hun ikke her. Ikke sant?
Kan du prøve?
Det var bare en bjørn.
Øynene ble ikke hvite.
- Gjør de ikke det? - Kanskje du overså det.
Du har vært sur i hele dag, og nå lyver du. Kom igjen.
Jeg er ikke sur. Kanskje du er det.
Det er noe rart med Monty og Edwin. Hvorfor fokusere på meg?
Hva er det som skjer?
Ikke snakk det bort.
Greit. Jeg mistet evnene mine.
De er borte. Plutselig.
Jeg leste ikke det dumme treet.
- Faen. - Hva?
Går det bra?
Ja. Jeg prøvde å få demonen ut av hodet,
så jeg dro til Mick, og det bare skjedde.
Crystal, hvorfor skjulte du det for oss?
Beklager, hva skjedde med: "Vi trenger ingen klarsynte.
Vi løser det med godt, gammelt detektivarbeid"?
For det første høres jeg ikke sånn ut.
Og for det andre
har jeg mine egne problemer for øyeblikket.
Jeg ville ikke si at jeg mistet kreftene mine
så du kunne la meg bli igjen på Tongue & Tail.
Det er urettferdig, jeg har lært meg å verdsette deg.
- Hvordan... - Du ville gjort det.
Hva med meg?
Beklager at jeg forstyrrer,
men jeg fant noe.
En overnaturlig luminiscens.
Kan være en type Omphalotus nidiformis.
Et fancy navn på spøkelsessopp.
Svært giftig, men bare for gjenferd.
Vi bør holde oss unna, Charles.
Det er som saken med det uhyggelige drivhuset.
Ikke få det i øynene. Tøffe saker.
Blindhet, smerte, gjør deg gal.
Det må være det som skjedde med Gladys og de andre.
Men hvordan finner vi dem?
Forekomstene viser vei til et større fungallegeme.
Soppens hoveddel.
Godt observert, Monty.
Jeg finner ut hva som skjer med Crystal og kreftene hennes.
Monty-greia er din.
Jenny, vi må snakke sammen.
Du trenger en hobby, Niko.
Faren min sa alltid: "Gå aldri sinna til sengs."
Jeg skjønner det ikke,
men jeg tror han mente at det føles bedre å snakke om ting.
Jeg vil ikke snakke.
Men vi må snakke, så du kan kjefte på meg og tilgi meg.
La oss gjøre det.
En kvinne angrep meg
som i en rom-com-møter-slasherfilm.
Hun døde.
Vi trenger ikke kjefte, vi må gå videre.
Så jeg bare innbiller meg at du unngår meg?
Nei da, jeg unngår deg.
På grunn av alt dette.
Jeg visste det.
Du er sint fordi jeg fikk deg til å tro på kjærligheten,
så endte det så galt.
Ok. Tid for grenser.
Jeg er utleier,
du er tenåringsleieboer.
Jeg spør ikke hvorfor du ikke går på skolen,
hvorfor du snakker med deg selv på rommet,
eller hvorfor du ikke har venner. Det er ikke min sak,
og hva jeg gjør, er ikke din.
Sikker på at du ikke vil snakke om det?
Det føles nok ganske rart.
Det er skremmende.
Du kunne ha sagt det til meg.
Edwin også, selv om du føler at du ikke kan.
Ja. Jeg vet det.
Da det var noe galt med meg, tvang du det ut av meg.
Det er noe galt med deg.
Du vet ikke hvordan det er
å ha en demon som dukker opp når han vil.
Det er som om han hjemsøker meg.
Crystal, jeg vet faktisk litt om hjemsøking.
Det er fint at du vil hjelpe, men...
Hva er det?
Noen ganger, når dyr dør, vet de ikke at de er døde.
De bare vandrer rundt i skogen.
Det er vakkert.
Og...
Og trist.
Hva skjedde?
Hvis teorien min stemmer,
ble gjenferdet fortært av sporekolonien.
Vi må anta at andre gjenferd møtte samme skjebne.
Nei, beklager. Det skjedde ikke med Gladys.
Edwin, sier du at soppen spiser gjenferd?
Det er ikke en sopp.
Edwin, jeg finner ikke kompendiet.
Hvordan kan gjenferd bli spist når de allerede er døde?
Gjenferd har energi,
enkelte ting spiser det.
De bruker det til å bli sterkere.
Vi kan ikke dø igjen, men vi kan fortæres eller absorberes.
Der. Hyllen på midten, grå rygg.
OVERNATURLIG KOMPENDIUM
Der er den. Den lille rakkeren.
Skogsånd.
Ser ikke så ille ut.
Ekkelt kryp.
Alle gjenferd han spiser, blir utslettet.
Ikke noe etterliv.
Bare tomt, mørkt ingenting.
Er det det den gjør?
Ikke vær redd.
Den skogsånden er liten og lett å drepe
med riktig våpen.
Det gjør kort prosess.
Det var det.
Jobben er gjort.
Kanskje skogsånden er større enn vi trodde.
FORSKNINGSPROSJEKT
Hva skjedde med "liten og lett å drepe"?
Jeg forstår ikke. Skogsånder vokser ikke så mye eller så raskt.
Vent, se der.
"Interdimensjonale vesener."
Det er det samme, bare større.
Fortærer all åndelig energi.
Lever under jorden i en annen dimensjon.
Hva gjør den her?
Hvordan kom den hit?
- Kanskje noen tok den med hit. - Hvorfor det?
Uansett vokser den eksponentielt.
I morgen når den byen, og...
Spis-så-mye-du-vil-buffé.
Vi har ikke nok lilla greie.
Hvis vi finner opprinnelsesstedet, kan vi ta det.
Vi må bare spore den.
Og unngå å bli fortært.
Kanskje vi skal skille lag?
Ikke sant? Da dekker vi et større område.
Sa alle døde tenåringer i skrekkfilmer.
Den er ikke farlig for mennesker.
Derfor bør vi dele oss etter det.
Én levende og én død i hvert par.
Monty, med meg.
Vær forsiktig, Charles.
Vær det selv.
Det gir ikke mening!
En sulten hjerne tenker uklart.
Du burde nyte litt mat.
Jeg vil nyte å komme meg ut
og fortsette arbeidet!
Å ja.
Du nevnte at du jobber med å hente døde gutter?
Døde barn. Jeg får dem til rett sted.
Men disse to...
De kan ikke flykte for evig.
Har du tenkt på at de kanskje trives der de er?
Det hinsidige er langt bedre enn alt som finnes her.
Så du har sett det?
Nei, det er unikt for hver sjel.
Så du vet ikke om det er bedre.
Det er irrelevant!
Poenget er at alt har sin plass!
Hybris.
Å anta at alt skal til et spesielt sted.
Jeg lager ikke universets lover.
Jeg påser at de blir fulgt.
Og hvis du sier noe om fri vilje,
drukner jeg deg eller meg selv.
Jeg liker ikke vold,
men jeg kan ty til det!
Åpenbart.
Du spidder det som holder oss trygge på havets bunn.
I teorien skal jeg leve i evigheter.
Jeg kan ikke tilbringe evigheter inni en fisk
når jeg har en jobb å gjøre!
Hvor fikk du de ringene i forskjellige farger?
Jeg sa jo at jeg har opplevd eventyr,
levd mange liv.
Noen gode, noen dårlige.
Men du er sikker på at du ikke trenger noe fra meg.
Vel,
det skader vel ikke å lytte.
Ikke noe annet ser ut til å virke.
Forestill deg...
...å tro at det bare finnes én måte å gjøre ting på.
Så vanskelig livet ville vært?
La oss prøve å snakke med henne, i stedet for spidding.
Hvorfor er du snill mot meg, og
er du gal?
Hei, hallo!
Unnskyld at jeg forstyrrer, men kan du slippe ut vennen min?
Etterpå kan du sove videre.
Jeg tror vi går til overflaten.
Her.
Ta denne.
Til minne om eventyret vårt.
Så lite det enn var.
Vent. Ser du det?
Vi undersøker den.
Kanskje jeg skal gjøre det.
Siden du kan bli super-ekstra-drept av den.
Sleipt triks, å stenge meg ute av hodet ditt!
Trodde du virkelig at det ville beskytte deg?
David.
Det må være demonen David.
Virker litt feig.
Vis deg.
Jeg har beseiret deg én gang.
Å nei, så redd jeg blir.
Kom.
Du er vakker, Crystal, det må jeg si.
Du kler den stilen.
Se på den lille kjæresten din, som vil være helt.
Fortjener du virkelig en helt, Crystal?
Ikke hør på ham. Han manipulerer deg.
Hvorfor lukter du så svakt?
Hva har du gjort?
Jeg ga opp kreftene mine.
Jeg fikk deg ut av hodet.
Det er umulig...
Du kommer ikke inn mer.
Crystal, vi må gå, nå.
Han er overalt.
Bare prøv dere.
- Jeg kan ikke. - Ja, Charles, hun kan ikke.
For hun ga fra seg det som gjør henne spesiell.
Nå er hun bare enda en livredd kjøttklump.
Du har rett.
Jeg er ingen nå. Jeg er ikke spesiell.
Så kan du ikke bare la meg være i fred?
Kanskje jeg burde.
Du er ubrukelig nå.
Men dette er også gøy.
Trodde du virkelig at du kunne slå meg med et balltre?
Et magisk balltre?
Ja.
Takk.
Jeg vil alltid slå en demon med et balltre for deg.
Jeg skulle ønske du ikke så det.
Han tar feil.
Du er fortsatt spesiell.
Nok følelsesladet tull.
Vi har en sak, ikke sant?
Vi må finne gjenferd-etende mose fra en annen dimensjon, så...
Spor etter skogsånden ser ut til å samle seg en kilometer mot øst.
Sannsynlig opprinnelse. Enig?
Hvis vi skal løse denne saken, må vi kommunisere.
- Du er opprørt, men... - Ja, det er jeg, Edwin.
For jeg liker deg veldig godt, det gjør ikke du.
Jeg kysset deg, og du bryr deg ikke.
Jeg bryr meg.
Unnskyld.
Du var mitt første kyss.
Det betyr mye.
Var jeg?
Du var mitt også.
Ting er litt komplisert for meg akkurat nå,
men jeg bryr meg.
Monty, du er min venn.
Vet du hva?
Jeg kom på at Gladys også liker seiling.
Så hun er kanskje ikke i skogen.
Kanskje vi bør lete der.
Merkelig å komme på det nå.
- Vi kan ikke dra før saken er løst. - Jeg synes virkelig vi bør dra. Nå.
Hallo.
Noen har vært et uskikkelig gjenferd.
- Jeg er midt i en sak. - Du sier ikke det.
Jeg har lett etter deg i hele natt i denne latterlige skogen.
Jeg hater trær.
Bare hater dem, sånn generelt.
Hvem er dette?
Jeg skal si deg hvem dette er. Dette...
...er en nær venn av Edwin.
Hemmelig venn.
Du trodde vel ikke at du var den eneste med hemmeligheter, Monty?
Hva prater du om?
Herregud.
Det kjekke ansiktet, det lille...
...kysset,
astrologi-tøvet.
Han lokker deg i en felle!
Beklager. Jeg sier alltid ting rett ut.
Han lokker deg i en felle.
Som om Edwin tror på det.
Er du ikke fuglen til heksa?
Nei?
Forvandlet hun deg ikke?
Beklager, Edwin, men ditt første kyss var med en kråke.
Jeg så det.
Veldig pinlig.
Monty?
Jeg kan forklare.
Og Gladys finnes ikke.
Beklager.
Hva mener du?
Lot du som du var en venn?
- For å få meg til å føle... - I starten, ja.
Så nei.
Spiller det noen rolle? Du sa at du ikke elsker meg.
De forvirrende følelsene du har
er for Charles.
Det er ham du elsker. Det er så åpenbart.
Hva?
Hva er det du...
Selv om det var sant, er du en kråke!
Bra.
Du burde være mer forsiktig med hvem du stoler på.
Jeg er en idiot.
Ja.
Jeg må advare Crystal og Charles.
Vent.
Jeg kom helt hit for å advare deg.
Jeg fortjener en takk.
Det andre kysset er forresten alltid mye bedre.
Hør på meg.
Jeg er ikke leketøyet ditt,
skylder deg ikke noe.
Du burde ikke avvise meg, Edwin.
Dette er alt du er. Forstår du?
Hvis du går nå,
blir det sittende, du er fanget her for alltid
og jeg slutter å være snill.
Hører du? Jeg slutter å være snill!
Har noen en dårlig dag?
Du sa ikke at den sopptingen ville utslette dem.
Eller hvor fælt det ville være. Eller hvordan...
Hvor er spøkelsesguttene og den lille klarsynte?
De vet det, Esther.
Den teite kattekongen kom og fortalte Edwin alt.
Han vet at jeg er kråka di.
Han vet det er en felle.
Lot du dem slippe unna?
Jeg visste du ble for engasjert.
Jeg ville ikke bli menneske,
med alle disse...
...følelsene.
Ville du fortsette å være en skitten, ekkel liten kråke?
Jeg må gjøre alt selv.
Det er derfor vi hadde en plan,
så jeg skulle slippe den fordømte skogen!
Jeg tror jeg ser noe.
Charles! Crystal!
Monty er Esthers kråke! Det er en felle!
Dere vil ikke tro hvor mye som har gått galt i dag.
Jeg trenger en drink.
Men nå som vi er her,
hvis dere bare kunne bli fortært...
INTRODUSERER TANNFJES
Det er synd at overraskelsen ble ødelagt.
Monty skulle hjelpe til, men han ble for emosjonell.
Hvor er manerene mine?
Gutter, dette er Tannfjes.
Tannfjes, dette er... og...
Er han ikke søt?
Ikke grav rundt i hodet mitt.
Jeg tar meg av deg etter middag.
Liker du den vesle tanndjevelen min?
Jeg elsker siste stunder.
Når bakken skjelver...
...og fuglen skriker,
vend ikke blikket ut,
men inn.
Er du sulten?
Litt av et opptrinn.
Jeg er Iris, en av forfedrene dine.
Vi er alle forfedre og familie her.
Hva er dette for et sted?
Det er et spesielt sted.
De fleste kvinnene i familien vår kommer hit.
Teknisk sett er vi i hodet ditt.
Veldig teknisk sett er dette deg.
Du er vakker.
Så jeg er et tre?
Og det er et bord og smørbrød.
Det betyr noe, jeg...
Jeg brukte et glasshjerte for å stenge en demon ute og mistet kreftene,
men det gikk i stykker,
og en enorm sopp skal spise vennene mine...
Det var et særegent problem.
Det var nytt, for å være ærlig.
Er dere alle
som meg?
Klarsynte?
Ja. Men du er mer enn klarsynt.
Kvinnene i familien vår er sjeldne.
Unike, fordi vi har en delt styrke.
Kan jeg få tilbake kreftene?
Jeg må hjelpe vennene mine.
Fortiden er fast og solid.
Som et tre.
Hvis du øver, kan du finne din sanne kraft der.
Mellom oss sagt, det er store krefter.
Jeg husker ikke fortiden min.
Demonen tok minnene mine.
Nei, vennen.
Den felles fortiden.
Alle kvinnene i familien vår deler den.
Alle helbrederne og prestinnene og sjamanene og kunstnerne.
Så dere er...
Er dette
bare i hodet mitt?
Igjen, veldig teknisk.
Ikke tenk for mye på det.
Og dere vet at jeg ville gi avkall på alt for å bli kvitt David. Nå...
- Nå er jeg ingenting. - Tull og tøys.
Ting som demoner har alltid gjort slikt mot oss.
De vil at du skal føle deg svak og beseiret.
Men du er ikke svak.
Og du er ikke alene.
Dette er et trygt sted.
Et sterkt sted å komme med problemene dine.
Ingenting kan fjerne oss.
Ingen forbannelse eller forhekselse, ingen desperate tabber.
Fordi alt fortsatt finnes i meg.
Opp.
Kvinnene i familien vår er sjeldne.
Unike, fordi vi har en delt styrke.
Hør meg, skogsånd.
Heksen kontrollerer deg ikke.
Du er fri til å forlate dette riket.
Tannfjes, hva faen?
Jøss.
Beklager. Ha det.
Herregud, går det bra med dere?
Ja. Strålende.
Og heksa er død?
Tvilsomt, siden hun er udødelig.
Hun er iallfall fanget i en annen dimensjon.
Crystal, hvordan klarte du det?
Jeg visste ikke jeg kunne.
Jeg fikk mye hjelp.
Alle kvinnene i familien min hjalp meg.
Det er der kreftene kommer fra.
Alle er her inne.
Ja, det er...
Det er flott.
Kan du forklare det igjen senere?
Men kanskje mye saktere neste gang.
OPPKLART
Kan jeg komme inn?
Jeg vil be om unnskyldning.
For at jeg glefset til deg og forårsaket følelser...
...i øynene dine.
Jeg fortjente det.
Sannheten er at...
Jeg er trist.
Trist fordi jeg tok sjansen,
og den syke tingen skjedde.
Så du hater meg.
Nei, jeg hater deg ikke.
Men selv om du ikke kunne vite om Maxine,
tilgir jeg deg ikke heller.
I hvert fall ikke ennå.
Jeg visste det.
Jeg prøvde å hjelpe.
Jeg bør holde meg på rommet bestandig så jeg ikke ødelegger noe mer.
Hva?
Nei. Kutt ut.
Ikke bli til en selvmedlidende einstøing
på grunn av en død psykopat.
Det høres ut som en god grunn.
Det er det ikke.
Det er en avstumpet nihilist i huset fra før.
Det siste vi trenger, er to.
Så hvis du elsker kjærlighet
og vil hjelpe folk, gjør det.
Men ikke prøv å hjelpe meg.
Jeg stemmer på "Esthers overmester".
Hva med "Crystal sopptemmeren"?
Jeg liker den.
Noe mer rett på sak.
Hva med "Crystal-metoden"?
Det er en ære å få et knep oppkalt etter meg. Takk.
Jeg er glad du fikk tilbake kreftene, selv om...
...jeg ikke forstår det.
Det er rimelig.
Det vil ta meg litt tid å forstå det selv.
Beklager at jeg ikke var helt meg selv i dag.
Unnskyld.
Jøss, Edwin.
En unnskyldning.
Ikke bli vant til det.
Jeg bør fortelle Niko at jeg er normal igjen,
på en måte,
så hun ikke bekymrer seg.
Snart tilbake.
Charles?
Ja.
Jeg...
...befinner meg...
Det er uvanlig for meg...
Å beklage? Jeg vet det.
Jeg er fortsatt forbløffet.
Nei, ikke det.
Hør her...
Monty avdekket noen...
...følelser i meg.
Du kunne ha sagt at du liker ham.
Så det var derfor du pyntet deg i dag.
Samme for meg.
Det er derfor du har vært så unnvikende om kattekongen.
Er han frekk med deg?
Jeg skal banke av ham værhårene.
Takk.
Det er...
...ikke så enkelt.
Jeg har innsett at jeg...
Du har innsett at jeg hadde rett.
La oss dra til det etterlivet vi så klokelig har fått tildelt.
Du skal være på havets bunn.
Jeg er et evig, transdimensjonalt vesen.
Jeg kan ikke drepes ved å sparkes inn i et havmonster.
Vi kan snakke om dette.
Du kan ikke skille oss.
Det er nok prat.
Det var jeg som sparket deg.
Bare ta meg. Edwin hører ikke hjemme i helvete.
Han var der på grunn av en teknikalitet, en tabbe.
Det hinsidige gjør ikke tabber.
Det står i boken din.
NÅVÆRENDE STATUS PLASSERING
HELVETE PIV 4s
Det er merkelig.
Det skal ikke...
En teknikalitet?
Med helvete?
Er det derfor helvete leter etter deg?
Jeg ble ofret av medelever som ikke visste hva de gjorde.
Demonen som hentet meg beklaget det til og med.
Over to millioner timer i denne stillingen,
milevis med papirarbeid,
og aldri har jeg sett en slik feil.
Det skal ikke gå an.
Vel...
I det store bildet er jeg en underordnet funksjonær.
Men dette er svært underlige omstendigheter.
Så mens jeg finner årsaken til dette avviket,
kan dere få være sammen.
I hittegodsavdelingen.
Midlertidig.
Vær så snill. Nei.
Det kommer fra helvete!
Charles!
Edwin!
FORTSETTELSE FØLGER...
Tekst: Tonje Bjørkheim Nilsen