Viděli jste...
Veď si pečlivě poznámky. Tak se vymotáš z problémů.
Chci vyhnat Davida ze své hlavy.
Mé schopnosti jsou asi pryč.
Vztahy s lidmi pro mě zaživa nikdy nebyly snadné.
Jsou to pocity.
Taky k tobě něco cítím.
O tobě jsem nemluvil.
Láká tě do pasti!
Jsi vrána!
Laskavě pokračujte a nechte se navždy pohltit...
Ženy v naší rodině jsou výjimečné.
Umíme využívat společnou sílu.
Můžu získat své schopnosti zpět?
Pojďme všichni do záhrobí, které nám bylo tak promyšleně určeno.
Nepatří do pekla. Byl tam jen z formálních důvodů.
Pořádně toho spratka malýho vyděste.
Obětovali mě spolužáci, kteří nevěděli, co činí.
Formalita, říkáš?
Charlesi!
Edwine!
Zakroutím tý zatracený kočce krkem.
BITÍ MRTVÉ KOČKY
S tím tvým přítelíčkem duchem ti to moc nevyšlo.
Co chceš, Esther?
Mám spoustu práce se svou nudou.
Au.
Naštval jsem tě, nebo je to sexuální škrcení?
Ti mrtví kluci připravili mého hada o potravu, znevážili mě,
unikli mým plánům na pomstu,
a to všechno pro nic za nic.
Bože.
Bože. A já jsem prý baba.
Jsi tak otravná.
„Musím být mladá. Chci být hezká.
Chci se pořád každému mstít.“
Proč jsi sakra tady?
Protože vím, žes prozradil Montyho, ty mizernej malej práskači.
- Bože. - Už jsem je skoro měla.
Monty!
Tvůj vraní kluk se zamiloval, ale můžu za to já.
To si piš, chlapečku.
Myslelas, že by ty houby mohly ty kluky zabít.
Fakt roztomilý.
Edwin zažil víc bolesti, než si ty nebo já umíme vůbec představit.
Jak to myslíš, „víc bolesti“?
Přežil peklo.
A až z něj znova uteče, budu na něj čekat.
Bože, jsem takový romantik, nesnáším to.
To je velmi zajímavá informace.
Myslím, že už mám nový plán.
Je mi to ukradený, jasný? Konec audience. Sbohem.
Co když si na tobě vybiju potlačovanou agresi?
Novinka, babi.
Nejsem běžná bytost. Magie na mě nefunguje.
Jo, to víme, ale je víc způsobů,
jak stáhnout kočku z kůže.
- Tohle nenávidím. - Já vím.
To byl můj třetí život, mrcho. Mám jich jen devět.
Vypadneš už?
Víš, většina duchů...
Sakra!
Když jim způsobíš bolest, prostě se rozplynou.
Což je vlastně k ničemu.
Ale trýzněný duch, který utekl z pekla...
Představ si to utrpení, které možná snášel.
A to je...
fascinující.
Nemůže tě omladit.
Ne, ale může mi dát sílu.
Takovou, abych tomuto městu dala, co si skutečně zaslouží.
Drž od něj ty svý pracky dál.
Ty buď hodná kočička a nepleť se mi do cesty.
Nebo tě budu muset zabít znova.
A znova.
MRTVÍ MALÍ DETEKTIVOVÉ
Co to sakra bylo?
Démon z pekla.
Řekla bych střední úrovně.
Hrůza.
Řekla jste, že ho nepošlete zpátky, dokud nás nevyřešíte.
Sakra. Vy pořád žijete?
Nic nového, zlato. Drž krok.
Nechte toho! Nic nového?
Nové je, že nás krmila spoustou keců,
jak nám dá v záhrobí šanci,
a zařídila, aby byl Edwin zase v pekle.
Edwin je v pekle?
Nemám nic společného s tím, co se tu právě stalo.
Něco v mém dopise muselo toho démona zburcovat.
Možná ho už hledal.
Jestli si myslíte, že je Edwin možná v pekle omylem,
musíte ho dostat ven. Musíte.
Technicky vzato ano. Ale je to zcela mimo mou pravomoc.
Jste nesmrtelná transdimenzionální bytost.
- Několikrát jste to zmínila. - Vyjádřila jste se jasně.
No dobře, vy potvůrky.
Otevřít brány pekla je dost snadné, ale jít tam nikdo nechce.
Těch povolení a schválení, co jsem musela prosadit.
Dobrá, tak ty dveře otevřete a já pro něj půjdu.
Buď uvízneme v pekle, a budete vědět, kde jsme,
nebo ho přivedu zpět, a jsme jen vaši.
Vyhrají všichni.
Počkej, ztratit další přátele v pekle není výhra. Je to peklo.
Kdo se ztratí?
Nedokážeš se v pekle orientovat.
Je to víc než Luciferova ohnivá pustina.
Ta je až úplně dole.
Jsi jen chlapec. A jsou tam celé světy...
Edwin mi o pekle vyprávěl. A většinu toho zapsal.
Budu vědět, kam jít, protože přišel na to, jak se dostat ven.
Budu muset jít obráceně, že?
Tak jdu taky.
Ne, nejdeš.
Co je to za nesmysl?
Musíme stát v jednom šiku s tou Paní zkázy.
Peklo není místo pro živé. A nic se odtud živé nevrátí.
Nemůžu se bát o tebe a zároveň se soustředit...
Bože. Nikdy jsi v pekle nebyl. Přestaň se chovat jako znalec.
Když jsem byla posedlá a málem skočila z útesu,
když jsem to zvorala a ztratila své schopnosti, oba jste mi pomohli.
Teď je mám zpátky, a víc.
Podívej, co jsem udělala s Esther a tím elementálem.
Edwin je i můj přítel, ať se mu to líbí, nebo ne.
- Můžu pomoct. - Co když se ti něco stane?
Co když se něco stane tobě?
Crystal...
Ne.
Nemůžu jen sedět a čekat.
Když mě nenecháš jít, budu pomáhat po svém.
Pitomý kecy. Jako bych nemohla pomoct.
S vámi tu nikdy nebude klid, že?
Ahoj, Jenny. Jdu jen přimět svého démonického ex, aby otevřel brány pekla...
Bože, to je šílený.
Zapomeňte na to.
- Toho, co vás týral? - Jo.
- To tam jdete sama? - Jo.
Zatracená holka.
Všechno to handrkování je k ničemu.
Nikdo tady do pekla nepůjde.
- Edwin je... - A kdybych pomohla,
nebyl by důvod, abys dodržel slovo a vrátil se se mnou do záhrobí.
Jestli nevěříte, že udělá, co slíbil, koukněte se mu do hlavy.
- To jste udělala na tom útesu, ne? - Co prosím?
Nelhal by vám.
Proč se mu nemrknete do hlavy, jestli se mu dá věřit?
Proboha!
Zpátky!
Kdo je tam?
Co chceš?
Ty mě vidíš?
Napadlo mě, že by ta lucerna mohla pomoct.
Prostě ji zhasneš, kdyby se tu někdo z těch kluků objevil.
- Tys je viděl? - Ano.
Kdysi dávno jsem sem chodil do školy. Taky tu kvetla šikana.
Jen klid.
Já ti neublížím.
Díky, kámo.
Mrznu.
Ještě nikdy mi nebyla taková zima.
To není správné.
Nechat zmlátit kluka, protože je z Pákistánu.
Jsem napůl Ind. Proč bych měl být jiný?
Správná připomínka.
Byla to jedna země, když jsem ještě žil.
Správně.
Počkat, cože?
- Jsi v pořádku? - Je mi fajn. Jen mi odpověz na otázku.
- 1913 až 1916. - Blbost.
Kdys tu chodil do školy doopravdy?
1913 až 1916.
Jsem mrtvý, Charlesi.
Můžeš se pohybovat v jakémkoli prostoru, jak chceš.
Můžeš se dotýkat věcí, jen je necítíš.
Je to hloupost, ale...
Asi by mi chybělo líbání.
Chybí ti líbání?
Páni, kámo.
To je super. Proč nepropadneš podlahou?
Je spousta takzvaných pravidel pro duchy.
Nebudu tě s nimi zdržovat.
Ptám se jen na podlahu.
Protože jsem se rozhodl jí nepropadnout. Stačí?
„,Věříš na duchy, Maxi?‘ zeptal se pan Carlyle.“
„,Jen pokud jsou duchy,‘ odpověděl detektiv Carrados rozhodně.
Když se začnou plést do obchodních záležitostí, ničit majetek...
...věřit přestávám.“
Tebe to nebaví?
Carrados, slepý detektiv, začínal být za mých časů populární.
Když jsi mě uviděl, věděl jsem, že je moc pozdě.
Ale prostě jsem tě...
nechtěl vyděsit.
Jsem rád, žes nic neřekl.
Takhle jsem si to nepředstavoval.
Být mrtvý.
Je to v pohodě, ne?
Škoda že jsme nemohli být přáteli déle.
Teď si pro tebe přijde Smrt. Běž s ní, až dorazí.
Ale já nejsem připravený, že?
Ještě nikam jít nechci.
Co kdybych místo toho zůstal chvíli s tebou?
Pak před ní budeš utíkat pořád.
Taky neumím moc jednat s lidmi.
Do téhle školy jsem se vrátil po útěku z pekla.
Vyšel jsem takříkajíc ze cviku.
Takže až přijde modré světlo, zůstaneš, a já půjdu.
Já to s lidmi umím.
Taky fakt zírám, žes zdrhl z pekla, kámo.
Zní to drsně.
Dobrá práce.
Nemůžeš se rozhodovat na základě momentálního pocitu.
Tak jsem žil.
Zdá se, že se nic nezměnilo.
Asi se mě nezbavíš.
Vážně ses vzdal potenciálně klidné věčnosti
kvůli svému příteli?
Po tom, co jste viděla, patří ten člověk do pekla?
To já nemohu soudit.
Říkám vám,
že Edwin je nejlepší osoba, co znám. Nenechám ho v pekle.
Zdá se, že jiné dveře tu nejsou.
Takže kolem vás nemůžeme proklouznout.
A dodržíme svůj slib, že půjdeme s vámi.
Ale nejdřív mě
nechte jít pro něj.
To bych neměla.
Nepomůžu vám, když tam uvíznete.
O to jsem nikdy nežádal, že?
Budeš potřebovat zásoby.
Až se vrátím, budu muset vyplnit spoustu formulářů.
Čeká mě hora papírů.
Niko.
Sleduj ji, než...
- Jo? - Jasně.
Jak přesně to mám dělat?
Soustřeď se na sebe.
Ty dveře nezůstanou otevřené napořád.
Je vám něco?
Nechtěl jsem vás vylekat.
Neviděla jste britského teenagera...
To mluvíte se mnou? Nevíte, proč jsem tady?
Proč jsem tady?
Ne. Je mi líto. Nevím.
Ne, prosím, vraťte se.
Proč jsem tady?
PŘEDPEKLÍ
NEZVONIT
NEJLEPŠÍ DORTÍKY
OBŽERSTVÍ – CHTÍČ
ŠPATNÁ CESTA – CHAMTIVOST VŠECHNO PŘÍLIŠ TĚŽKÉ
ZPĚT K DOMU PRO PANENKY. NE.
VÝCHOD
VÍTEJTE V DOMĚ PRO PANENKY
Edwine?
Simone.
Nejsi skutečný. Jsi jen další trik.
- Musíš toho nechat. - Nemůžu.
Simone, to jsem já, Edwin.
Musíš být potichu, prosím.
Byls tady celou tu dobu?
Jak dlouho je „celou tu dobu“?
Víc než sto let.
To je v pořádku.
Ředitel řekl, že můžu odejít, až všechny stránky vytrhám.
- Můžeš být prosím zticha? - Ne.
Počkat.
- To je tvůj trest? - Cože?
Obětovals mě démonovi, který mě vyměnil za jiného démona,
který mě vyměnil za něco horšího.
Tohle je tvůj trest! Navěky se řezat o papír!
Nevěděl jsem to.
Byl to jen žert. Měl ses jen vyděsit.
Patří ti, že jsi tady, po tom, cos udělal.
Chceš vědět, čím jsem tady dole denně procházel znova a znova?
Můj odraz.
Co to k čertu je?
Co je to za místo?
Jsi démon?
Nejsem.
Tak jiný duch?
Nebo nějaký fenomén?
Nemám svou knihu, tak...
V té místnosti je spousta knih.
Ale ty nejsou moje.
Co jsem?
Odpovědí je nekonečně mnoho, Edwine Payne.
Hezké jméno.
„Payne.“
Jsem...
- Proč jsi tady? - Ty jsi tady.
Já jsem všude.
Jsi teď v mé říši, kde všechno vidím.
Odejít můžeš jen dveřmi, jimiž jsi vešel.
Koukni se na něj.
Vytrhává stránky z té hloupé knihy
už skoro 40 000 dní a nocí.
A každá vteřina
je malá, věčná bolest,
krev
a utrpení.
Není to krásné?
Nechceš to ochutnat?
Ty jsi...
Jsem Zoufalství.
A ty...
sem nepatříš.
Vrať se k svému vrahovi.
Dívala jsem se.
Začínals mít vztek.
Chtěl ses škodolibě kochat jeho utrpením.
Jen do toho.
Ne. Já...
Neboj.
Teď jsme přátelé.
Nebyl bych škodolibý.
To není správné.
Zavolám, pokud tě budu potřebovat.
Neuvědomil si...
Simone.
Nepřišel jsem se ti posmívat. To bych neudělal. Víš to?
Pamatuješ si tu modrou čepici, cos nosil?
Vzpomínám si, žes mi ji sebral.
Moc ti slušela.
Ale když jsem ti to chtěl říct, prostě jsi odkráčel.
Nikdy jsi se mnou nemluvil.
Bylo mi trapně při pomyšlení...
Že jsme stejní.
Simone.
Byl jsem nervózní...
v tvé přítomnosti.
- Nedošlo mi... - Musí to podle tebe být muka?
Být jací jsme?
Poslouchej mě.
Nemusí.
A ačkoli je pro mě těžké tomu věřit, mrzí mě to.
Je mi to líto.
Za nás oba.
Mně taky.
Zase se odtud dostanu. Měl bys jít se mnou.
Opravdu všeho lituju.
Toho, co jsem udělal. Nevěděl jsem to.
Tohle si asi zasloužím.
Simone, jestli trestáš sám sebe, stane se peklem všechno.
Ředitel bude naštvaný.
Simone.
Pojď se mnou.
Hodně štěstí.
Víte, že když někdo zemře za dorůstajícího měsíce...
Niko, že?
Vím, že jsi nervózní.
A i když chápu, že si živí lidé
rádi povídají, když jsou nervózní,
já živý člověk nejsem.
Jen se bojím o své přátele.
A mám spoustu otázek.
Jasně.
Můj otec zemřel, když měsíc ubýval. Kam ho to řadí?
Můžete mi říct, kde je můj táta teď?
Vedu Oddělení ztrát a nálezů.
Řešíme jen mrtvé děti nesprávně umístěné v záhrobí.
Proč tohle dělám?
Proč těm chlapcům dopřávám mít ty dveře otevřené?
Mám i jinou práci, víš?
Vaše práce je, zdá se, opravdu smutná.
Ne každý může pořád dělat to, co má nejradši.
To platí pro kohokoli.
Davide?
Vím, že jsi tady. Smrdí to tu po shnilých rybách.
- Davide. - Co to sakra je?
Zatraceně. Jenny.
- Nemáte tu být. - Ne, vy tu nemáte být.
Crystal, záleží mi na vás.
Na vašem bezpečí.
A tento příklad zániku amerického maloměsta
je rozhodně špatné místo pro setkání s násilnickým, nejspíš nebezpečným ex.
Už je to doba, co jsem si dal trojku,
ale je to jako jízda na kole.
- Jenny, počkejte venku. - Ne.
Nevím, co se snažíte dokázat, ale vím, že máte strach.
Prostě počkejte tady, ano?
Teď, když už tě nechci, jsi tady.
Zoufalství, to je...
Máš své schopnosti zpátky.
Dobrá!
Možná jsem to já, kdo teď mění názor.
Mám být znovu bůh?
Znovu se v tobě zabydlet?
Už nikdy.
Potřebuju, abys mi otevřel bránu do pekla.
To se nikdy nestane. Proč bys to vůbec chtěla?
Davide, jsem teď silnější.
Nenuť mě, abych tě k tomu přiměla.
Páni! Hrozba.
Nech těch keců.
Jsem tu jen, abych pomohla přátelům.
Byls jediná alternativní cesta do pekla.
- Já myslel, že jsi o hodně silnější. - Jsem.
Nejsem ta smutná, osamělá dívka, jakou mě chceš mít.
Která tě potřebuje. Mám přátele, kterým na mně záleží.
Už mě nevyděsíš.
Tak jí dej trochu prostoru, chlapče.
Jenny, já to zvládnu. Prosím.
Lidi, kterým na tobě záleží?
Vypadni!
Co když ty dveře otevřu, když ublížíš tady své přítelkyni?
To je mezi náma. Superstatečný, schovat se do Jenny.
Ale ne! Myslíš, že být statečný je pro mě důležité.
Co si asi budeš myslet, až tě rozsekám!
Procházka koncem léta,
vlny se tříští, bejby, neohlížej se...
Fakt zábavný, Crystal. Naučila ses nový triky?
Nejspíš ano.
Tohle místo...
Je moje.
Nikdy nebylo tvoje.
Teď padej z Jennyina těla a pusť mě do pekla.
Když to neuděláš, k čemu mi budeš dobrý?
To jsem nikdy neměl v úmyslu.
Hezký pokus.
Možná je to tvá mysl, ale já se tu dost dobře vyznám.
Kruh v písku,
studený vítr, příliv stoupá,
chvění ve slaném vzduchu.
Nemůžu otevřít dveře do pekla, ty náno blbá.
Nemyslíš, že bych se vrátil, kdybych mohl?
Sakra.
Rád vidím, že jsi to zase ty.
Ubližuješ lidem, užíváš si tu chuť mědi v ústech,
když způsobíš někomu velkou bolest.
Promiň, nejspíš si to ani nepamatuješ.
Dobrá.
Nemůžeš mi pomoct dostat se do pekla, ale aspoň můžeme napravit jedno.
Už mi nebudeš dál upírat mé ukradené vzpomínky.
A ty doplňuješ mé srdce...
Ty jsou moje, debile.
To je tvá velká chvíle? Vážně?
Myslíš, že se ti bude líbit, co v nich najdeš?
Jsem prastarý démon! Nemůžeš mě zabít!
Je mi fuk, jak silná si myslíš, že jsi.
Po tomhle tě nikdy nepřestanu pronásledovat.
Chyba, žes odhalil svůj plán.
Nemusím tě zabít, Davide.
Můžu tě prostě...
pohřbít.
A myslím, že znám perfektní místo.
Cos to udělala? Kde to jsme?
Podívejme, co sis přinesla.
Toho hrubiána.
Dám ti čas přemýšlet o svém plánu, jak mě ulovit.
Počkej, Crystal.
Možná ti tu bránu můžu otevřít.
Možná jsem si z tebe jen střílel.
Lžeš. Už to poznám.
Vidím to v těch tvých černých očích.
Sakra! Fajn. Máš své vzpomínky zpátky.
Jen mě vrať zpátky na kluziště
a zmizím. Opustím tě navždy.
Pořád lžeš.
Ne!
Ne.
Tak vidíš, co dokážeš.
Co jsem...
Co jsem to udělala?
Neboj, máš čas, abys na to přišla.
Ale nemůžeš tu nechat toho démona pohřbeného navždy.
Škodí to stromu.
Hej.
Co to sakra bylo?
Férová otázka.
Pojďte.
Je to dlouhý příběh.
Půjdeme, ano?
Dobře.
Haló?
Kde to jsem?
Je to dost znepokojivé, že?
Ale pokročila jsem od staré pomsty k úplně novému hroznému plánu.
Řekl bych, že je děsivý.
Právě jsem řekla, že je hrozný. Neblázněme.
Budu si kvůli tobě vyčítat, že jsem ho vyrobila.
Esther, proč jsi to postavila?
Vzpomínáš si na ty mrtvé kluky a jejich přítelkyni?
Dostal se ke mně velmi zajímavý drb.
Jeden z nich přežil peklo.
Prozradím ti malé tajemství.
Toto zařízení přemění bolest jakéhokoli ducha
v nejlahodnější, syrovou,
magickou moc.
Většina duchů se prostě vytratí.
Ale tenhle prošel peklem,
takže si opravdu myslím, že to přetrpí.
Neměla bys...
Takže vezmu toho usměvavého
a zamknu ho ve své kuchyni, dokud nepřijde o rozum.
Pak vezmu toho zmučeného peklem, dám ho do tohoto zařízení,
a jeho utrpení mě nabije spoustou nové síly, jako baterie.
A já si tu sílu vezmu,
a budu mít tohle mizerné město pod palcem.
Budou mě uctívat,
jako by to dělali po staletí.
A co ta dívka?
Pořád musím krmit velkého hada.
Ne.
Nemůžu ti prodat nic, co by ti s tím pomohlo.
Myslíš, že si nezasloužím být bohyní?
Po tom, co jsem vyslechla ty tvé žvásty?
Myslíš, že jsi jediný, koho kdy napálili?
Nejsi.
Já si to sakra zasloužím!
Micku.
Už nebudu krást děti pod pláštíkem noci.
Chci si je brát za dne, kdykoli se mi zachce. Je to snad příliš?
Nemůžu ti pomoct.
Nechci.
Sakra.
Asi budu muset vyhledat všechny ty věci sama,
což potrvá věčnost.
Pouze pro zaměstnance.
Víš, Micku, možná by ses měl ptát sám sebe,
jestli chceš být mrož uvězněný v mužském těle
s pár výčitkami navíc.
Nebo chceš být potravou pro ryby?
Byla to chyba.
Obrovská chyba.
Mám svou práci ráda.
Jsem v ní dobrá.
Nechápu, že ji riskuju kvůli těm dvěma klukům,
protože mi jeden šťastný muž v rybě dal zářící prsten.
Věděla jste, že někdo může po smrti ožít?
Ano.
A co myslíš tím „Věděla jste“? Je to sakra má kniha.
- Její čtení ti přivodí potíže. - Mohl by se vrátit zpátky táta?
Říká se jim nemrtví.
Mám za to, že ve vaší popkultuře jim říkáte zombie.
Takového bys ho zpět nechtěla.
Byl ten muž v rybě zombie?
Upřímně, nevím, co byl zač.
Ale připomínáš mi ho.
Líbil se vám, že?
Ne.
Edwine?
Charlesi?
Jsi to ty?
Kámo, mám...
Edwine!
Musíš být hodně potichu.
Co tady děláš, Charlesi?
Přišel jsem tě zachránit.
Někdo to udělat musí.
Odkud byla všechna ta krev? Měls ji všude.
To bylo mé poslední já.
Co...
Je to hrůza. Vím, že je to hrůza.
Ale musíme být potichu.
Utíkám, a ono mě to chytí.
Roztrhá mě to na kusy a začne ohlodávat.
Pak to začne znova.
Pořád dokola.
Po desetiletí.
Znova a znova a znova.
Hej. Dostaneme tě odtud.
Jak se rozběhnu, začne mě to honit.
Nemůžu tomu utéct.
Nemůžu.
Teď jsem tu já.
Takže...
Je čas povodit někoho za nos.
Protáhni se. Jdu hned za tebou. Běž!
- Odkud se všichni vzali? - Pojď.
Žádná z těch hrůz tu dřív nebyla.
Musíš zažít peklo, abys viděl, co tu opravdu je.
Charlesi!
Pusť ho! No tak.
Honem!
Běž!
Nemůžeme pro ně nic udělat.
Co ten zvonek?
Ne, to je bolí.
Pojď.
No tak, Charlesi.
Jsme skoro tam. Cílová rovinka.
No tak. Jsme skoro venku.
Bude to muset jít jinudy, takže...
Potřebuju pauzu.
Taky nemůžu uvěřit, žes riskoval celou svou existenci
a přišel na tenhle operní horor kvůli mně.
Je to tak hloupé, až je to neskutečné.
Promiň. Nemohl jsem pro tebe nepřijít.
Počkej, Charlesi.
Charlesi, já...
Nezlobím se. Já...
Já...
Něco jsem před tebou tajil.
A protože už možná nebudu mít šanci ti to říct...
Můžeš mi říct, co chceš,
jestli půjdeme dál, prosím.
Miluju tě.
Skvělý. Taky tě miluju. Můžeme jít?
Víc než jako přítel, bohužel.
Jsem do tebe zamilovaný.
Nemusíš to cítit stejně.
Jen chci, abys to věděl.
Chápu.
Tohle je jako s Orfeem a Eurydikou, že?
Doufám že ne. Ten příběh končí tragicky.
Aha. Nedočetl jsem to.
Charlesi, myslím to vážně, pokud to nebylo zřejmé.
Chci, abys mě poslouchal.
Ty, Edwine Payne, jsi můj nejlepší přítel.
To se nikdy nezmění.
Jsi pro mě ten nejdůležitější člověk na světě.
Nemůžu říct,
že tě miluju jako ty mě,
ale pro nikoho jiného,
pro nikoho
bych do pekla nešel.
A máme...
Máme doslova věčnost, abychom zjistili, co znamená ten zbytek.
Pokud se odtud dostaneme.
Jasný?
Běž!
Pospěšte si, prosím.
- Jo, spěcháme! - Jdeme tak rychle, jak můžeme!
Pojďte! Honem!
Panebože! Oba jste pořád mrtví a neuvízli jste v pekle navždy!
Nechtěla jsem nic říkat,
ale byla jsem nervózní, že ten ujetý plán nevyjde.
Dojdu pro Crystal.
Díkybohu.
Velmi působivé, chlapci.
Takže, kde jsme to byli?
Crystal, kluci jsou zpátky.
Vrátili se z pekla.
- Chci říct... - Niko.
Řekla jste právě, že se někdo vrátil z pekla?
Ne, řekla jsem: „Zdravím.“
To je fuk. Mám v hlavě důležitější věci.
Jo. Jasně. Hned jsem zpátky.
Fakt rychle.
Proboha.
Hele! Vidíš, jsou zpátky!
Jsi v bezpečí.
Jestli jsme hotovi, dohoda je dohoda.
Teď oba do Ztrát a nálezů ke zpracování,
ať celý ten zmatek vyřešíme.
Jestli se chcete rozloučit, dám vám 30 vteřin nebo tak.
Nejsem nerozumná.
Charlesi, co myslí tím „dohoda je dohoda“?
Jinak by mě nenechala jít do pekla.
Promiň.
Myslel jsem, že něco vymyslíme cestou nahoru, ale...
Co vymyslíš, když tě honí obří pavouk složený z hlaviček panenek?
Ale ne.
Pardon.
To jste se oba v pekle předávkovali antidepresivy?
Dávají zadarmo Xanax?
- Nemůžete ji nechat, aby vás odvedla. - To asi musíme.
Blbost. Dobrý detektiv udělá, co musí, aby uzavřel případ.
To jste řekli oba.
Promiňte. Mám dotaz.
Taková byla celou dobu, co jste byli pryč.
Samé otázky.
Ptej se, jestli musíš.
Děkuju.
Dobrá.
Na straně 179 v pododdílu 14, odstavci 2
stojí, že pokud
jsou duchové, co mají být odvedeni, na Zemi
po cestě do jiné říše,
musíte vyplnit jakousi přílohu LS 53-9,
abyste řečené duchy mohla z říše smrtelníků odstranit podruhé.
Nebere se cesta do pekla jako jiná říše?
A nemusíte vyplnit ten formulář, abyste je mohla odvést?
Já...
Budu to muset probrat se svou nadřízenou.
Upřímně,
tohle mám za svou vstřícnost?
To mám za svoje pochopení?
Nechoďte daleko.
Co to bylo?
- Niko, to bylo úžasný. - Děkuju.
Vím, že nejsem nejodvážnější,
ale ve čtení s porozuměním vynikám.
Věděli jste, že zombie jsou skutečné?
Život je zvláštní, že?
Smrt je zvláštní.
Tak či tak, oba jsme pořád tady.
Charlesi?
Mrzí mě, jestli mé doznání způsobilo nějaký...
Nezpůsobilo.
Asi bychom měli vypadnout z města, než se Noční sestra vrátí.
Bude fajn být zas v Londýně.
Náramek je pryč.
Odjedu rád.
Jak je Jenny?
Odpočívá, ale je nešťastná.
Bože. Musím vymyslet, co jí řeknu.
„Horečnatý zlý sen“ nesedí,
ale „posedlá démonem“ se jí opravdu vůbec nelíbí.
Bylo od tebe nerozumné konfrontovat Davida bez nás.
Byla to naprostá šílenost.
Mého přítele zavlekli do pekla a já se musela pokusit ho zachránit.
Ano.
- No... - Ale do pekla jsem se nedostala.
Takže jsem nakonec moc nepomohla.
I tak je to velké vítězství.
Kde přesně jsi Davida uvěznila?
Je to taková nová věc, s kterou se ještě seznamuju.
Ale prozatím je pryč.
A jo,
jsem v pořádku.
Dobře.
A tady je příčina toho všeho.
Mé vzpomínky.
Co s nimi teď uděláš?
VYHLÍDKY NIC MOC
POKRAČOVÁNÍ PŘÍŠTĚ...
Překlad titulků: Alena Nováková