Din episoadele anterioare...
Notițele meticuloase te ajută să scapi din încurcături.
Vreau să nu-mi intre David în minte.
Cred că mi-am pierdut puterile.
Mi-era greu să formez conexiuni când eram în viață.
Sunt niște sentimente.
Am sentimente pentru tine.
Eu nu mă refeream la tine.
Te atrage într-o capcană!
Ești o cioară!
Dacă ați putea să dispăreți pe vecie...
Femeile din familia noastră sunt rare.
Ne putem conecta la o forță comună.
Îmi pot recupera puterile?
Să mergem în viața de apoi care ne-a fost atent repartizată!
Locul lui nu e în Iad. Era acolo din cauza unui detaliu.
Să-l speriem ca lumea pe fraier.
Am fost sacrificat de colegii mei care nu știau ce fac.
Un detaliu?
Charles!
Edwin!
O să-i frâng gâtul pisoiului ăluia elegant!
SĂ BAȚI PISICA ÎN PIUĂ
Deci lucrurile n-au mers cum îți doreai cu iubitul tău, fantoma înțepată.
Ce vrei, Esther?
Sunt foarte ocupat cu plictiseala mea.
Au!
Te-am supărat sau e o strangulare sexy?
Morții ăia m-au împiedicat să-mi hrănesc șarpele, m-au jignit
și au scăpat de răzbunarea mea.
Totul a fost în van!
Doamne!
Doamne! Cică eu aș fi pisoi alintat.
Ce enervantă ești!
„Vreau să fiu tânără, vreau să fiu frumoasă.
Vreau să mă răzbun pe toată lumea.”
De ce naiba ai venit?
Pentru că știu că l-ai dat de gol pe Monty, turnător infect!
- Doamne... - Aveam elementul-surpriză.
Monty!
Cioara ta s-a îndrăgostit, dar dai vina pe mine.
Normal, scumpule!
Credeai că ciupercile pot învinge fantomele.
Ce amuzant!
Edwin a îndurat mai multă durere decât ne-am putea noi imagina.
Cum adică „mai multă durere”?
A supraviețuit Iadului.
Când o să evadeze iar, o să-l aștept.
Ce romantic sunt! Mă enervează.
Interesantă informație!
Cred că am născocit un nou plan.
Mi se rupe! Audiența s-a încheiat. Pa!
Ce-ar fi să-mi vărs agresivitatea pe tine?
Am noutăți, băbuțo!
Nu sunt obișnuit, magia nu mă afectează.
Știm, dar există mai multe moduri
- ...de a jupui o mâță. - O mâță.
- Urăsc gluma asta. - Știu.
A fost a treia viață, scârbă! N-am decât nouă.
Cară-te!
Cele mai multe fantome...
La dracu'!
Dacă le provoci durere, se dezintegrează.
Ceea ce e inutil.
Dar o fantomă torturată care a scăpat din Iad...
Imaginează-ți câtă suferință poate îndura!
Și asta e...
fascinant.
Nu te poate întineri.
Nu, dar îmi poate da puteri.
Aș avea puterea să ofer orașului ăstuia ce merită.
Nu pune labele pe el!
Fii pisicuță cuminte și nu mă încurca!
Altfel, te omor iar.
Și iar.
INSPIRAT DE PERSONAJELE CREATE DE NEIL GAIMAN ȘI MATT WAGNER
Ce naiba a fost asta?
Un demon din Iad.
Unul de nivel mediu.
Oribil!
Ai spus că ne ajuți, că încă nu-l trimiți înapoi.
Sfinte Sisoe! N-ai murit?
Asta a fost demult. Ține pasul!
Încetează! A fost demult?
Noutatea e că ne-a prostit
că ne dă o șansă în lumea de apoi,
dar a invocat ceva și Edwin e în Iad.
Edwin e în Iad?
N-am nicio legătură cu ce tocmai s-a întâmplat.
Ceva din scrisoarea mea a alertat demonul.
Poate că deja îl căuta.
Dacă tu crezi că e o greșeală ca Edwin să fie în Iad,
trebuie să te duci după el.
Teoretic, da. Dar nu e jurisdicția mea.
Nu ești o ființă infinită, transdimensională?
- Ai zis de mai multe ori. - Ne-ai tot explicat.
Bine, fiare mici!
E ușor să deschid o ușă spre Iad, dar nimeni nu vrea să intre.
Plus că e nevoie de atâtea permise și aprobări!
Deschide ușa, mă duc eu după el.
Ori rămânem în Iad și știi unde suntem,
ori îl aduc înapoi și suntem ai tăi.
N-ai decât de câștigat.
Nu e o idee bună să mai pierdem prieteni în Iad. E Iadul!
Cine se pierde?
N-o să poți naviga prin Iad.
Nu e doar pustiul de foc al lui Lucifer.
Ăla e doar ultimul strat.
Ești doar un puști! Sunt lumi întregi...
Edwin mi-a spus multe despre Iad. Și și-a notat aproape tot.
Știu unde să mă duc pentru că el s-a prins cum să scape.
Trebuie să merg în sens invers.
Atunci, vin și eu.
Ba nu.
Ce prostie mai e și asta?
Trebuie să fim uniți în fața Stăpânei Pierzaniei!
Iadul nu e pentru cei vii. Nimic nu iese în viață de acolo.
Nu pot să-ți port de grijă, trebuie să...
N-ai fost niciodată în Iad, nu mai face pe expertul!
Când am fost posedată, când era să mă arunc în mare,
când mi-am pierdut puterile, voi m-ați ajutat.
Acum le-am recuperat, ba chiar am mai multe.
Uite ce le-am făcut lui Esther și Spiritului Pădurii!
Edwin e și prietenul meu, indiferent dacă-i convine sau nu.
- Pot să ajut. - Și dacă pățești ceva?
Dar dacă pățești tu ceva?
Crystal...
Nu.
Nu pot să stau să aștept.
Dacă nu mă lași să vin, găsesc eu un mod să vă ajut.
Ce prostie! De parcă n-aș putea ajuta.
N-o să înveți să faci liniște, nu?
Jenny! Mă duc să-mi conving fostul, un demon, să deschidă un portal spre Iad.
Ce nebunie!
Uită ce-am spus!
- Fostul care era agresiv? - Da.
- E bine să te duci singură? - Da.
Copil enervant!
Certurile sunt inutile.
Nu se duce nimeni în Iad.
- Edwin e... - Dacă v-aș ajuta,
n-ați avea motive să vă țineți de cuvânt și să mă însoțiți.
Dacă nu-l crezi, fă magia din capul lui!
- Asta ai făcut pe faleză, nu? - Poftim?
Nu te-ar minți.
Uită-te în mintea lui și vezi dacă e de încredere!
Pentru numele lui Dumnezeu!
Înapoi!
Cine-i acolo?
Ce vrei?
Mă vezi?
M-am gândit că felinarul ăsta ți-ar prinde bine.
Îl stingi dacă mai vin băieții ăia.
- I-ai văzut? - Da.
Am învățat aici demult. Și noi aveam bătăuși.
Stai liniștit!
Nu-ți fac niciun rău.
Mulțumesc.
Mor de frig.
Nu mi-a mai fost atât de frig.
Nu era în regulă.
Să-l bată pe băiat pentru că e pakistanez.
Eu sunt pe jumătate indian. Ce mă face diferit?
Ai dreptate.
Pe vremea mea erau o singură țară.
Da.
Stai, ce-ai spus?
- Te simți bine? - Da. Răspunde-mi la întrebare!
- Între 1913 și 1916. - Pe naiba!
Pe bune, când ai învățat aici?
Între 1913 și 1916.
Sunt mort, Charles.
Poți să te deplasezi oriunde, cum îți dorești.
Nu că nu poți atinge lucrurile, doar că nu le simți.
E o prostie, dar...
mi-ar lipsi sărutul.
Ție-ți lipsește?
Fugi de aici!
E genial. De ce n-ai trecut prin podea?
Sunt multe așa-zise reguli ale fantomelor.
Nu-ți irosesc timpul cu ele.
Am întrebat doar de podea.
Pentru că aleg să nu cad. Ești mulțumit?
„«Crezi în fantome, Max?», întrebă dl Carlyle.
«Câtă vreme sunt doar fantome», răspunse detectivul Carrados hotărât.
«Când încep să se bage în afaceri, să strice bunuri...»”
„«...atunci nu mai cred.»”
Nu-ți place asta?
Carrados, the Blind Detective începuse să aibă succes pe vremea mea.
Când m-ai văzut, mi-am dat seama că e prea târziu.
Dar pur și simplu...
n-am vrut să te sperii.
Mă bucur că nu mi-ai spus nimic.
Nu e așa cum îmi imaginam.
Moartea.
Pare în regulă, nu?
Aș fi vrut să fim prieteni mai mult.
Moartea o să vină după tine. Du-te cu ea!
Nu sunt pregătit.
Încă nu vreau să plec.
Dacă mai stau un pic cu tine aici?
O să fugi mereu de ea.
Și nu mă descurc cu alți oameni.
M-am întors aici după ce am fugit din Iad.
Sincer, mi-am pierdut antrenamentul.
Când apare lumina albastră, tu rămâi, eu plec.
Eu știu să mă port cu alții.
Sunt impresionat că ai scăpat din Iad.
Pare dificil.
Bravo!
Deciziile nu se iau pe baza a ce simți pe loc.
Eu așa mi-am trăit viața.
Nu s-a schimbat mare lucru.
Se pare că nu scapi de mine.
Ai renunțat la o posibilă veșnicie liniștită
pentru amicul tău?
După ce ai văzut asta, crezi că locul lui e în Iad?
Nu eu stabilesc asta.
Îți spun
că Edwin e cel mai bun om din câți cunosc și nu-l părăsesc în Iad.
Nu există altă ușă.
Nu ne putem strecura pe lângă tine.
Ne ținem de cuvânt și venim cu tine.
Dar, mai întâi,
lasă-mă să-l aduc!
N-ar trebui.
Nu te pot ajuta dacă rămâi acolo.
Nici nu ți-am cerut asta.
Ai nevoie de provizii.
O să am de completat multe formulare la întoarcere.
Mă așteaptă un munte de acte.
Niko!
Fii cu ochii pe ea până...
- Da? - Sigur.
Cum fac asta?
Tu vezi-ți de treburile tale!
Ușa n-o să rămână deschisă la nesfârșit.
Te simți bine?
N-am vrut să te sperii.
Ai văzut un adolescent britanic...
Cu mine vorbești? Știi de ce sunt aici?
Știi de ce sunt aici?
Nu. Îmi pare rău! Nu știu.
Te rog, întoarce-te!
De ce sunt aici?
PURGATORIU
NU SUNAȚI
CELE MAI BUNE BRIOȘE
LĂCOMIA - DESFRÂNAREA
DRUM GREȘIT - AVARIȚIA - TOTUL E PREA GREU
ÎNAPOI LA CASA PĂPUȘILOR. NU.
IEȘIRE
BUN-VENIT LA CASA PĂPUȘILOR
Edwin?
Simon!
Nu ești adevărat. E alt truc.
- Oprește-te! - Nu pot.
Simon, sunt eu, Edwin.
Trebuie să faci liniște.
Ai stat aici atâta timp?
Ce înseamnă „atâta timp”?
Mai mult de un secol.
E în regulă.
Directorul a zis că pot să plec după ce termin de rupt paginile.
- Poți să faci liniște? - Nu.
Stai!
- Asta e pedeapsa ta? - Poftim?
M-ai sacrificat unui demon care m-a dat altui demon,
care m-a dat cuiva mai rău.
Asta e pedeapsa ta. O veșnicie de tăieturi de hârtie!
Nu știam.
Era o farsă, voiam să te speriem doar.
Aici e locul tău, după ce ai făcut.
Știi prin ce am trecut eu aici zilnic, iar și iar?
Reflexia mea.
Ce naiba?
Ce-i locul ăsta?
Ești demon?
Nu sunt demon.
Ești altă fantomă?
Vreun fenomen?
N-am cartea la mine...
Sunt multe cărți acolo.
Dar nu sunt cărțile mele.
Ce sunt?
Răspunsurile sunt nesfârșite, Edwin Payne.
Frumos nume!
„Payne.”
Sunt...
- De ce ești aici? - Tu ești aici.
Eu sunt peste tot.
Ești pe tărâmul meu, unde văd tot.
Dar nu poți ieși decât pe ușa pe care ai intrat.
Uită-te la el!
Rupe pagini din cartea aia stupidă
de aproape 40.000 de zile și de nopți.
Și fiecare secundă
e o micuță durere veșnică,
plină de sânge
și suferință.
Nu e superb?
Nu-i simți gustul?
Ești...
Sunt Disperarea.
Și tu...
n-ai ce căuta aici.
Du-te la ucigașul tău!
Mă uitam.
Te înfuriai.
Erai pe cale să te bucuri de chinul lui.
Du-te și fă asta!
Nu, eu...
Nu-ți face griji!
Acum suntem prieteni.
Nu m-aș bucura.
Nu e corect.
O să te chem dacă am nevoie de tine.
Nu și-a dat seama...
Simon!
N-am venit aici să mă bucur. N-aș face asta. Știi?
Mai știi fesul tău albastru?
Îmi amintesc că mi-l luai.
Îți stătea foarte bine.
Dar, când încercam să-ți spun asta, mă ignorai.
Nu vorbeai cu mine.
Mi s-a făcut rușine la gândul că...
Că suntem la fel.
Simon!
Aveam emoții...
în preajma ta.
- Nu știam... - Trebuie să fie o tortură?
Să fim așa?
Ascultă-mă!
Nu trebuie.
Deși mi-e greu să te cred, îmi pare rău.
Îmi pare rău.
Pentru amândoi.
Și mie.
O să evadez iar de aici. Vino cu mine!
Îmi pare sincer rău pentru tot.
Pentru tot ce am făcut. Nu știam.
Cred că o merit.
Simon, dacă te pedepsești, orice loc devine Iadul.
Directorul s-ar înfuria.
Simon!
Vino cu mine!
Mult succes!
Dacă cineva moare când luna e în creștere...
Niko te cheamă?
Se vede că ești agitată.
Știu că oamenii vii
preferă să pălăvrăgească dacă sunt agitați,
dar eu nu sunt om viu.
Îmi fac griji pentru prieteni.
Și am multe întrebări.
Evident.
Tata a murit când era aproape lună plină. Unde a ajuns?
Poți să-mi spui unde e acum?
Conduc departamentul Suflete pierdute.
Ne ocupăm doar de copiii rătăciți din lumea de apoi.
De ce fac asta?
De ce le fac pe plac băieților, ținând ușa deschisă?
Am și altele de făcut.
Ai o slujbă foarte tristă.
Nu toți putem face mereu doar ce ne place.
E valabil pentru oricine.
David?
Știu că ești aici. Miroase a pește putrezit.
- David! - Ce naiba?
Sfinte Sisoe, Jenny!
- Nu trebuia să vii. - Tu nu trebuia să vii.
Crystal, țin la tine.
La siguranța ta.
Și exemplul ăsta de orășel american mort
nu e locul potrivit să te vezi cu un fost agresiv, probabil periculos.
De multă vreme n-am mai avut o relație în trei,
dar e ca mersul pe bicicletă.
- Așteaptă afară! - Nu.
Nu știu ce vrei să demonstrezi, dar se vede că ești speriată.
Așteaptă aici, bine?
Acum, că nu te mai vreau, ai venit.
Disperarea...
Ți-ai recăpătat puterile.
Bine.
Poate că eu m-am răzgândit acum.
O să fiu iar zeu?
O să mă întorc în tine?
Niciodată.
Vreau să deschizi un portal spre Iad.
N-o să fac asta niciodată. De ce ți-ai dori așa ceva?
Sunt mai puternică acum.
Nu mă face să te oblig!
O amenințare!
Încetează cu prostiile!
Vreau să-mi ajut prietenii.
Doar cu ajutorul tău pot ajunge în Iad.
- Parcă erai mai puternică. - Sunt.
Nu sunt o fetiță tristă și singuratică, așa cum vrei.
Una care are nevoie de tine. Am prieteni care țin la mine.
Nu mă mai sperii.
Las-o în pace, băiete!
Jenny, mă descurc. Te rog!
Oameni care țin la tine?
Las-o!
Dacă-ți rănești prietena, deschid ușa.
E problema noastră. Ești foarte curajos, ascuns în Jenny.
Nu! E important pentru mine să mă crezi curajos.
Oare ce o să spui când o să te spintec?
Foarte amuzant, Crystal! Ai învățat șmecherii noi?
Se pare că da.
Locul ăsta...
Îmi aparține.
N-a fost niciodată al tău.
Ieși din corpul lui Jenny și deschide Iadul!
Dacă nu faci asta, nu-mi ești de folos.
Nu vreau să-ți fiu de folos.
Frumoasă încercare!
Poate că e mintea ta, dar mă descurc binișor pe aici.
Nu pot să deschid o ușă către Iad, idioato!
Crezi că nu m-aș fi întors?
La naiba!
Mă bucur că ți-ai revenit.
Rănești oameni, îți place gustul ăla de cupru pe care-l simți
când provoci durere cuiva.
Îmi pare rău, probabil că nu-ți amintești.
Bine.
Nu mă poți ajuta să ajung în Iad, dar putem îndrepta un lucru.
Nu mă mai șantajezi cu amintirile furate.
Sunt ale mele, boule!
Ăsta e marele tău moment? Pe bune?
Crezi că o să-ți placă ce o să descoperi?
Sunt un demon străvechi! Nu mă poți ucide!
Nu-mi pasă cât de puternică te crezi.
O să te vânez mereu după asta.
Nu trebuia să-ți dezvălui planul.
Nu trebuie să te ucid, David.
Pot să...
te îngrop.
Și știu locul ideal.
Ce căcat ai făcut? Unde suntem?
Uite ce ai adus!
Ce gură spurcată are!
Te las să te gândești la planul tău de a mă vâna.
Stai, Crystal!
Poate îți deschid o ușă.
Poate doar îmi băteam joc de tine.
Minți! Acum îmi dau seama.
Se vede în ochii ăia întunecați.
Bine, ți-ai recuperat amintirile.
Du-mă înapoi la patinoar
și dispar. Te las în pace.
Tot minți.
Nu!
Nu.
Uite ce poți face!
Ce am...
Ce am făcut?
Stai liniștită, o să ai timp să înțelegi.
Dar nu-l poți lăsa îngropat aici pe vecie.
Îi face rău copacului.
Ce dracu' a fost asta?
Bună întrebare!
Vino!
E o poveste lungă.
Hai să mergem!
Bine.
Hei!
Unde sunt?
E tulburător, nu?
Dar am abandonat vechea răzbunare, am un plan nou și oribil.
Aș spune că e înfiorător.
Abia am spus că e oribil. Să nu exagerăm!
O să mă faci să mă simt prost.
Esther, de ce faci așa ceva?
Ți-i amintești pe băieții morți și pe prietena lor?
Am aflat o bârfă foarte interesantă.
Unul dintre ei a supraviețuit Iadului.
O să-ți spun un secret.
Aparatul ăsta transformă durerea unei fantome în cea mai...
delicioasă, crudă
și magică putere.
Majoritatea fantomelor se veștejesc.
Dar asta a trecut prin Iad,
așa că o să îndure.
N-ar trebui...
O să-l iau pe zâmbăreț,
îl închid în bucătărie până-și pierde mințile,
apoi îl iau pe cel torturat în Iad, îl pun pe dispozitiv,
iar chinul lui o să-mi ofere tone de putere, ca o baterie.
O să iau puterea aia
și o să pun stăpânire pe oraș.
O să mă venereze
cum ar fi trebuit să facă de secole.
Și fata?
Încă mai am un șarpe imens de hrănit.
Nu.
Nu-ți vând nimic care te-ar ajuta să faci asta.
Crezi că nu merit să fiu zeiță?
După cât te-am ascultat bătând câmpii?
Crezi că ești singurul care a fost tras în piept?
Nu ești.
Merit asta!
Mick!
Nu mai fur copii la adăpostul întunericului.
Vreau să-i iau în plină zi, când am chef. Cer prea mult?
Nu pot să te ajut.
Nu vreau.
Fir-ar să fie!
O să fac rost singură de toate lucrurile.
O să dureze o veșnicie.
Doar angajatul are voie aici.
Mick, ar trebui să te întrebi
dacă vrei să fii o morsă captivă într-un corp de om,
cu câteva regrete suplimentare,
sau vrei să fii hrană pentru pești.
A fost o greșeală.
O mare greșeală.
Îmi iubesc slujba.
Și o fac bine.
Nu pot să cred că o risc pentru băieții ăștia
fiindcă un om vesel dintr-un pește mi-a dat un inel.
Știai că cineva poate reveni la viață?
Da.
Cum adică „știai”? E cartea mea.
- O să ai probleme dacă o citești. - Tata s-ar putea întoarce?
Sunt numiți morți-vii.
În cultura populară li se spune zombi.
N-ai vrea să se întoarcă așa.
Omul din pește era zombi?
Sinceră să fiu, nu știu ce era.
Dar îmi amintești de el.
Și-ți plăcea, nu?
Nu.
Edwin?
Charles?
Tu ești?
Prietene, am...
Edwin!
Nu scoate niciun sunet!
Charles, ce cauți aici?
Am venit să te salvez.
Cineva trebuie s-o facă.
Unde-i sângele? Erai murdar peste tot.
Ăla era alt eu.
Ce...
E groaznic, știu asta.
Dar trebuie să facem liniște.
Dacă fug, mă prinde.
Mă rupe în bucăți și mă ronțăie.
Apoi o ia de la capăt.
Iar și iar.
Decenii la rând.
Iar și iar, și iar.
Hai să te scoatem de aici!
Imediat ce fug, vine după mine.
Nu pot scăpa de el.
Nu pot.
Acum mă ai pe mine.
Așa că...
E timpul să-l prostim și să fugim.
Strecoară-te! Sunt pe urmele tale. Fugi!
- De unde au apărut? - Vino!
Grozăviile astea nu erau aici.
Trebuie să treci prin Iad înainte să vezi ce-i aici.
Charles!
Lăsați-l în pace! Hai!
Haide!
Fugi!
Nu-i putem ajuta.
Și clopotul?
Nu, le face rău.
Vino!
Hai, Charles!
Încă puțin. Suntem pe final.
Hai, aproape am scăpat.
Trebuie să caute altă cale...
Am nevoie de o clipă.
Și nu pot să cred că ți-ai riscat întreaga existență
venind în nenorocirea asta pentru mine.
E o prostie incredibil de mare.
Îmi pare rău, era imposibil să nu vin.
Stai, Charles!
Charles...
Nu sunt supărat.
Sunt...
Ți-am ascuns unele lucruri.
Cum s-ar putea să nu mai apuc să le spun...
Poți să-mi spui orice vrei,
dar în timp ce mergem. Te rog!
Te iubesc!
Foarte bine. Și eu te iubesc. Putem pleca?
Nu te iubesc ca pe un prieten.
Sunt îndrăgostit de tine.
Nu e nevoie s-o simți și tu.
Dar voiam să știi.
Înțeleg.
E ca o scenă cu Orfeu și Euridice?
Sper că nu. Povestea aia se sfârșește tragic.
Da. N-am terminat-o.
Charles, vorbesc foarte serios, dacă nu ți-ai dat seama.
Vreau să mă asculți.
Edwin Payne, ești cel mai bun prieten al meu.
Asta n-o să se schimbe.
Ești cel mai important om din lume pentru mine.
Nu pot să spun
că și eu sunt îndrăgostit de tine,
dar nu e nimeni altcineva
pe lumea asta
pentru care m-aș duce în Iad.
Și avem...
Avem o veșnicie să ne dăm seama ce înseamnă restul.
Dacă scăpăm de aici.
Bine?
Fugi!
Grăbiți-vă!
- Da, ne grăbim! - Fugim cât putem de repede.
Haide!
Doamne! Sunteți tot morți, dar n-ați rămas în Iad pe vecie!
Nu voiam să spun nimic,
dar aveam emoții că planul dement n-o să meargă.
O chem pe Crystal.
Slavă Domnului!
Impresionant, băieți!
Unde rămăseserăm?
Crystal, s-au întors băieții.
S-au întors din Iad.
- Adică... - Niko!
Ai spus că s-a întors cineva din Iad?
Nu, am spus „iar”.
În fine... Am altele mai importante pe cap.
Ai dreptate. Vin imediat.
Cât ai clipi.
Doamne...
Uite, s-au întors!
Sunteți teferi.
Dacă ați terminat, avem o înțelegere.
Hai la Suflete pierdute pentru înregistrare,
să lămurim toată povestea.
Dacă vreți să vă luați rămas-bun, vă ofer 30 de secunde.
Sunt rezonabilă.
Charles, la ce înțelegere se referă?
Doar așa mă lăsa să mă duc în Iad.
Îmi pare rău.
Am crezut că avem timp să facem un plan pe drum, dar...
Dar n-ai ce face când te surprinde un păianjen din capete de păpuși.
Nu!
Scuzați-mă!
Ați luat o supradoză de antidepresive în Iad?
Dau Xanax gratuit acolo?
- N-o puteți lăsa să vă ia. - Cred că trebuie.
Pe naiba! Un detectiv bun face orice ca să rezolve un caz.
Amândoi ați spus asta.
Scuză-mă! Am o întrebare.
Așa a făcut tot timpul cât ați fost plecați.
Ce de întrebări!
Întreabă, dacă insiști.
Mulțumesc.
Bine.
La pagina 179, secțiunea 14, paragraful doi,
există o clauză care spune
că, dacă spiritele se găsesc pe Pământ
după ce au fost în alt plan existențial,
trebuie să completezi un Program LS 53-9
pentru a îndepărta spiritele din planul muritor a doua oară.
Iadul nu e un alt plan existențial?
Acum trebuie să completezi formularele înainte să-i iei.
O să...
O să vorbesc cu superiorul meu.
Sincer,
așa vă purtați după ce v-am ajutat?
După ce am fost înțelegătoare?
Nu plecați departe!
Ce-a fost asta?
- Niko, a fost extraordinar! - Mulțumesc.
Nu sunt cea mai curajoasă,
dar mă pricep de minune să înțeleg un text.
Știați că zombii există?
Ce ciudată e viața, nu?
Ca și moartea.
Oricum, suntem amândoi aici.
Charles?
Iartă-mă dacă mărturisirea mea a creat ceva...
N-a creat.
Ar trebui să plecăm din oraș până nu se întoarce Asistenta.
Să mergem înapoi la Londra!
Nu mai am brățară.
Merg cu plăcere.
Ce face Jenny?
Se odihnește, dar nu e fericită.
Trebuie să mă gândesc ce-i spun.
„Un vis febril” nu ține.
Dar nu-i place partea cu „posedată de un demon”.
A fost o prostie să riști o înfruntare cu David fără noi.
A fost o nebunie.
Prietenul meu fusese luat în Iad și trebuia să-l salvez.
Da.
- Păi... - Dar n-am mai ajuns în Iad.
N-am fost de mare folos.
Tot a fost o mare victorie.
Unde l-ai dus pe David?
E o chestie nouă, încă n-o înțeleg prea bine.
Dar s-a dus deocamdată.
Da,
mi-e bine.
Bine.
Pentru asta m-am agitat.
Amintirile mele.
Ce faci cu ele acum?
PERSPECTIVA NU E GROZAVĂ
VA URMA
Subtitrarea: Robert Ciubotaru