Anteriorment...
- És a l'Infern? - Obre una porta, el rescato i serem teus.
- Jo hi vaig. - No.
- Surt d'ella i deixa'm entrar a l'Infern. - No puc, imbècil.
Si no em pots dur a l'Infern, s'acaba això de tenir els meus records.
Ja t'agradarà el que hi trobis?
L'Edwin ha patit més del que et puguis imaginar.
Tinc un nou pla.
- No li posis les grapes a sobre. - No facis nosa.
He deixat l'antic pla de venjança.
Posaré a la màquina el noi torturat a l'Infern.
Amb el seu turment, aconseguiré poder nou.
Faré servir el poder per robar nens quan vulgui.
T'estimo i no només com un amic.
No puc dir que estigui enamorat de tu, però no aniria a l'Infern per ningú més.
Cap a l'Oficina de Subjectes Perduts.
Perdona. Has de presentar el document per emportar-te'ls.
No us allunyeu gaire.
- Quina passada, Niko. - Aquí tinc l'objectiu. Els meus records.
- No entenc per què tens tanta mala bava. - No em creguis si no vols.
Sé que t'ha posat les banyes amb tothom.
Erro mai amb aquestes merdes? Et penses que t'ho dic perquè em plau?
Perdoni, senyoreta. No pot sortir sens més si no ha pagat.
- Què xerra? - Els articles que duu a la bossa.
Quins? No duc cap article.
No duu cap article.
No. Però segur que té malsons paralitzants
sobre serps i aranyes carnívores durant setmanes.
Digues a la gent que vingui a les deu.
Porta èxtasi. Els pares no diran una merda. Si ni...
Carai, m'heu espantat!
T'estàs empassant les bales?
Et donem suport en allò que calgui per tal de recuperar els records.
Està clar que és prioritari que recuperis la memòria. Està funcionant?
Només me n'he pres una.
És com rebre cops de puny a la cara i la panxa.
Se't veu una mica feta pols.
És que...
Quan ens vam conèixer, recordes...?
Et vaig...
Vaig dir que sentia que no entusiasmava la gent.
Em sembla que començo a entendre el motiu.
Però no és que...
Només és una bala. Segur que també n'hi ha de bones.
Has descobert alguna cosa útil?
No cal estar sempre pensant en la feina.
De fet, ara recordo una cosa.
Em dic Crystal Palace Cognom-Von Hoverkraft.
Perdona.
Un segon.
- Et dius Von Hoverkraft de cognom? - No, em dic "Cognom".
Aviam, Crystal Palace Cognom-Von Hoverkraft, com si portés...
Amb guionets, vaja.
Entesos.
Òndia, quin nom més llarg.
És culpa dels meus pares.
Hosti!
Els pares.
He recordat coses d'ells, com un número de telèfon.
Els puc trucar.
No soc ningú. Per què m'estàs fent això?
Calladet.
Sí que ets algú. No et subestimis.
Ets una ànima, un fantasma. És una cosa important, saps?
Mirarem quant de suc podem esprémer del dolor i patiment que sofriràs.
Tu tranquil, que és una prova. No et sentis forçat a fer un bon paper.
Monty.
Funciona.
Quin poder tan... deliciós.
Imagina què li podria fer al poble sencer.
S'ha acabat amagar-se i moure's furtivament.
Em deixaran els nens a la porta de casa.
Sí. Ja veig que no dura gaire, Monty.
És obvi.
Per això necessitem el teu galant, no?
Coneix el veritable patiment a l'Infern.
És dolor de debò.
Estimat, el puc fer cridar per sempre.
La mami ha de sortir, que té encàrrecs. Molt bé.
Mira que ets tafaner. Entesos. Posaré gasolina al cotxe,
envairé una carnisseria i robaré dos esperits. Et sembla bé?
Petonets.
ELS COGNOM-VON HOVERKRAFT A LONDRES
...un pèl boig, però no...
Digui?
Mama?
Que fort, ets...?
Crystal, no em va gens bé parlar.
Ja, doncs...
Estic bé. Han estat unes setmanes molt rares.
No poden blocar els carrers. Quina pèrdua de temps, òndia.
- Seth, digues-li. - Mama! Perdona. Hum...
Soc jo.
Ja, reina. No em parlis com si fos deficient.
Et poso al teu pare.
T'importa?
Hola, Crystal. Aquest cop, quina targeta de crèdit no t'han acceptat?
Targeta? Què dius?
Anem molt atrafegats muntant l'exposició d'art
i ens hem de coordinar amb molta gent.
Papa, fa setmanes que estava desapareguda.
No ho sabíeu?
Desapareguda? I ara, reina. Mira que t'agrada posar-te dramàtica.
Però ara no tinc temps per això
perquè el llum ha d'estar projectat allà!
Que parlem d'art, collons. Hola! Algú m'agafa el telèfon?
No sabien que havia desaparegut.
Què dius?
- Segur que ho sabien. - Quins pares no troben a faltar la filla?
No ho entenc.
Estic segur que això té una explicació innòcua.
Us ho aviso...
Potser fareu bé de no veure això.
No em sembla bona idea.
No toquis el meu xicot, porca!
M'has sentit?
Mare meva, ho heu sentit?
Han atropellat al James. S'ha tirat a la carretera.
Quina bogeria!
Heu vist com fa ghosting a les noies? Potser l'ha putejat el karma.
Mare meva.
Soc una tia de merda.
Ostres, no podria ser pitjor.
Que què? Crystal, què...?
No era cosa del David.
Sí, ell era un monstre, però...
Era mala persona abans d'estar amb ell.
Feia que gent es tirés a la carretera.
Tu? A la carretera?
Un moment. Què fas?
La maleta. A Londres tinc molts caps per lligar.
És clar. Molt bé, t'acompanyem.
No. Heu fet la feina que us pertocava.
He recuperat els records i tothom surt guanyant.
La Crystal Palace és un cas tancat.
No ets tan dolenta. Et coneixem.
No. Si vols seure i veure'm fer les maletes, m'està bé.
Però aparca l'optimisme.
- Maca, la jaqueta. - Gràcies.
Que bonic, el pentinat. Sí.
Oi que fa bon dia?
Ai, menuda!
Niko, encara cauràs.
Segur que no.
En tot cas...
Et volia agrair la teva agilitat mental amb la Infermera de Nit.
Diria que m'has salvat.
Lamento que el Monty fos un corb espia malvat.
Sí, ha estat una bona sorpresa.
Per ser un corb, sabia dir mentides.
Que tot sigui això.
M'he confessat al noi que m'agrada.
Ostres! Què ha passat?
No sentia el mateix, però em sembla que ens ha enfortit l'amistat.
Sembla maco, encara que sigui una mala passada.
Em sap greu.
Si més no, ja no duus la molesta polsera del Rei Gat.
És l'hora de tornar a Londres. Fa mal que marxi la gent que t'estimes.
Londres no és tan lluny.
Soc a un mirall de distància.
Potser trucaré a la mare per parlar amb ella del pare.
T'ho diu un fantasma...
Ningú no marxa mai i, si resulta que et mira des de dalt,
segur que somriu.
- No és una bogeria sortir corrents? - No.
- Què t'ha trasbalsat? - Res.
Si em dius què és, podem trobar la solució.
La persona que he vist als records era algú ple de ràbia i toxicitat.
Era jo, m'entens? Encara soc ella.
Us aprecio massa per permetre que la conegueu.
Si ho féssiu...
m'odiaríeu.
Què collons passa aquí?
Què m'ha passat?
Què faig al llit de la Niko i per què?
A què treu cap que dugui el cabell recollit en una trena, hòstia?
- Aviam... - T'ho he fet mentre dormies.
Trobo que t'endolceix la cara.
T'ho puc intentar explicar, però mira de ser oberta.
Per què et fa aquest gest? Què vol dir?
Només...
Sembla que va bé.
I un carall!
Quina collonada!
A veure, ha de sorprendre una mica
saber que un dimoni t'ha posseït, t'ha fet atacar gent amb un ganivet
i cantar cançons de la Belinda Carlisle.
Llavors, tu ets vident?
I tu et vas treure gent diminuta de la boca?
Vivim amb fantasmes i he tingut un dimoni a dins?
- Correcte. - Sí.
Mireu, com que això és un disbarat...
Millor que no t'aixequis encara.
Jenny, tinc proves.
- Els meus follets. - Em llegeixen la mà. Us importa?
Estem en plena sessió.
Qui em va parir, no pot ser.
El que no pot ser és aquesta trena. Què fots?
A mi m'agrada.
- T'agrada? - Sí, és adorable.
Molt. Tu i les altres germanes mormones caçareu uns marits germans meravellosos.
Esperem. Són lletges i potser no poden. Lloades sien les germanes.
No.
Deixeu-me...
Hòstia puta!
- Esther. - Ui.
Fas bona fila.
Que aduladora.
Ai, sí, per cert.
Em va alleujar que trobessin la Becky Aspen sana i estàlvia.
- Tot plegat va ser un misteri. - Ja ho pots ben dir.
- Marxo, que tinc mil coses a fer. - Els dolents no descansen mai.
Hola.
Com...? Com et trobes?
Parles com si hagués fet un numeret al geriàtric.
He reaccionat prou bé per haver descobert l'existència de fantasmes i minairons.
Existeixen?
Segurament.
Entenc que sigui molta cosa, però...
Si ho prefereixes, et puc...
Et puc esborrar els records. El dimoni, els fantasmes, els follets.
Ho pots fer?
Sí. Només si ho vols.
A fer punyetes.
M'estimo més saber quina vida visc, encara que sigui fotuda. És qui soc, no?
No vull viure en la ignorància. Cal afrontar la vida que tenim.
Tot i que no la suportis?
Tot i això.
ADEU
He d'anar a agafar el ferri.
Aprofiteu que, sense mi, podreu viatjar amb els miralls de nou.
T'escriuré constantment.
Si no em respons als missatges, agafo l'avió cap a Londres.
T'ho ben asseguro.
Em sembla bé.
És un tracte.
M'has de deixar anar, Niko.
D'acord?
Els meus pares negligents tenen quartos, així que t'enviaré el lloguer.
No sé com t'ho fas per saber què dir en cada moment.
Molt bé.
Amb una encaixada ja faig.
Sincerament, em podria acostumar a aquest Edwin més amable i divertit.
I un be negre.
Per què aquest adeu sembla definitiu
i no un adeu de "ens veiem a Londres"?
CARNISSERIA LLENGUA I CUA
Niko?
- Hosti! - Jenny?
Mare meva. Has pres mal? On és la Niko?
És allà mateix. Ajuda'm.
Merda.
Niko, has pres mal?
Niko!
Mare meva.
Soc morta? Crystal. Estaves a punt de marxar per sempre.
Has estat poc convincent quan has dit que m'escriuries.
Per això la Bola 8 Màgica deia "el pronòstic no és gaire bo"?
Ets viva, d'acord? Estava a deu metres quan ha passat.
No passa res. Mira de respirar. Un moment, un són els nois?
L'Esther Finch ha entrat quan has marxat.
Duia una capsa de vidre. He vist com hi atrapava els nois amb bruixeria.
És una bruixa? Semblava una torracollons i prou.
Que no era en un altre regne?
Merda!
Entesos. Els he d'anar a recuperar.
Què? T'havies acomiadat d'ells per sempre i ara vols arriscar la vida?
Sembla que sí.
- T'acompanyo. - No, ets humana i és perillós.
Que no eres humana també? Sincerament, no us segueixo el ritme.
Si em passés a mi, ells no em deixarien.
Ja ho sé.
M'he d'encarregar de les restes del negoci familiar. Teniu.
M'imagino que un tallant pot ferir bruixes, però ni puta idea.
Afanyeu-vos abans que vinguin a ajudar.
Per cert, noies.
Res de morir-se.
PREPARACIÓ PER A LA LLUITA
Comencem descobrint com lluitar contra la bruixa.
Ets el Rei Gat?
Sí o no?
No ho és, Niko.
Ajuda'ns, sisplau! L'Esther Finch s'ha emportat el Charles i l'Edwin.
I què?
Heu vingut a demanar-me ajuda brandint tallants.
Per què m'hauria d'embrutar les potes?
Perquè, encara que no entengui quin coi de joc et portes amb l'Edwin,
t'importa una mica.
Tot i que puc semblar increïblement poderós i atractiu,
no estic dotat per vèncer l'Esther.
Fa dècades que conec aquella bruixa i m'acaba de matar.
M'ha mort a cops allà mateix, literalment.
No friso per repetir-ho.
Permetràs que l'hi faci a l'Edwin?
Saps com és quan t'estan matant d'una pallissa cruenta?
Quan surts reptant del teu cadàver?
Lluitarem nosaltres,
però ens cal saber com les gasta i fa la vida que la coneixes.
No t'afecta que perdem, però, si guanyem, serà una dolça venjança.
Seieu. La història és llarga, però em centraré en els punts importants.
No tenim temps. Ara mateix, l'Esther els pot estar fent qualsevol cosa.
No us he demanat si teniu temps o no.
He dit: "Seieu."
Aviam, tot això va passar abans de Port Townsend.
COLÚMBIA BRITÀNICA
Els colons van arribar per vaixell i per terra, peti qui peti.
Van tallar boscos i construir pobles.
L'Esther Finch era una colona.
Era tan dura i tan maca...
Com el pèrfid del marit.
Un malparit faldiller.
Enganyada, l'Esther va recórrer a llibres secrets.
Els llibres de màgia blasfema de la seva mare.
Va ser molt fàcil matar amb màgia el marit i la meuca.
Però ja diuen que un tastet és posar mel a la boca.
També passa amb la màgia.
A mesura que l'Esther es feia gran i la seva màgia s'enfortia,
l'arrogància la portava a apuntar massa alt.
Volia ser immortal.
Per aconseguir-ho, va invocar l'antiga deessa Lilith.
Lilith?
És el nom que va dir l'Esther a la carnisseria. Qui és?
Lilith? La primera dona.
Exiliada del Paradís per voler igualtat. Deessa de confiança de les ultratjades.
- Màgia de sang i bla, bla, bla... No foteu. - Espera.
Sortia en un quadre a la botiga del far.
La botiguera deia que hi puc parlar fent servir el quadre.
Que podies parlar amb aquell quadre en concret?
No. Puc fer servir qualsevol imatge per parlar amb Lilith.
Disculpeu-me. Us prenc nota del dinar mentre peteu la xerrada?
- Se suposava que teníeu pressa. - Perdó.
Continueu, altesa.
Gràcies.
Lilith.
L'Esther la va invocar i li va demanar la immortalitat.
Però sempre cal llegir la lletra petita.
L'Esther va rebre la vida eterna, però això no implicava joventut eterna.
Es faria vella sense morir mai,
condemnada a ser un esquelet en vida si no trobava cap alternativa.
I la va trobar.
Endevineu quina?
Alimentar la seva serpota famolenca amb nenes.
Exacte. Això la manté jove.
La gent del poble la tenia a ratlla amb forques
i li cremaven les cases on vivia.
La van marginar fins que va aprendre a dissimular millor.
Però l'Edwin no és cap nena. Ni tan sols és viu. Per què se l'ha endut?
L'Esther és immortal. Com la matem? Es pot fer?
Si més no, aniria a buscar sal negra.
Quins ous! No heu escoltat res?
Sal negra del supermercat?
Què dius? No. Sal negra encantada.
És una barreja de cendra volcànica i sal del mar Mort.
No sabeu res de res?
Doncs vinga.
Moltes gràcies.
No m'ho agreixis.
Ja m'odio prou per arribar a sentir res
per un anglès prim i tibat que va provocant.
Ja obre els ulls.
Pum! Patapam! Foc, incendi. Te'n recordes?
Em sap greu haver-te tancat a la capseta de vidre,
però costa molt retenir un adolescent.
És que no volia que m'esguerressis el pla intentant rescatar el teu amic.
Ui!
Crema de valent perquè està fet de ferro.
On és l'Edwin?
- No se t'acudeixi... - "Oun esh l'Edwin, coumpany?"
No et posis gelós, xato.
Un cop el tingui bramant, tornaré i jugaré amb tu, és clar.
Espera una...
mica.
Nassarró!
Escolta...
El Charles envia records.
Charles!
Rei, sé que vas fugir de l'Infern,
però no podràs escapar-te d'aquesta.
Com és? L'Infern, vull dir.
M'encurioseix molt. De debò, en soc molt fan.
Què...?
- Què em fas? - Res.
Encara.
T'ho explico, va.
Les dècades que et van torturar a l'Infern t'han temperat l'ànima, saps?
Aquell patiment t'ha endurit prou l'ànima per suportar el dolor que t'infligiré.
M'entens? El teu dolor em proporciona poder.
Disculpa per venir de cop amb exigències, però necessitem sal negra.
S'empra per derrotar bruixes i sé que...
SAL NEGRA
La tenies a l'abast.
Sí.
Tens cap altra eina d'alta qualitat per assassinar bruixes?
Oh.
Em sembla que parleu de l'Esther Finch.
I m'encantaria dissuadir-vos-en.
Mira, agraïm l'advertència, però...
No!
Ha muntat una cosa.
Un aparell espantós que ningú no hauria de fer.
Per això cal que ajudem.
Tot i que fa por, tenim desavantatge i potser ens espera una mort atroç.
Enduu-te un amulet.
Paga la casa.
És un regal.
Mick el Tràgic.
Me'l dones? Per què?
Fa temps, vas sentir la meva història i em vas voler ajudar.
No se sap mai quina recompensa té una bona acció.
Gràcies.
Funciona de debò?
No es perd res duent-lo, tenint en compte el que us espera.
- Tot això és per tenir més poder? - Diu unes coses!
Rei, fa temps que vaig decidir que seria depredadora i no presa.
Seré la senyora d'aquest poble gràcies a tu.
Jo de tu, mossegaria alguna cosa. Això farà mal.
Sisplau.
Quina meravella.
Sé que fa mal, però estàs aguantant com un campió.
Bon minyó. No pateixis, que empitjorarà de valent.
SERP I BRUIXA I CORB
Quieta. Segur que la porta té un encanteri que mata a l'instant
o alguna merda de bruixa.
Para!
És l'Edwin. Què li està fent? Hem d'entrar.
Espera. Entraré jo. Queda't darrere meu, entesos?
I ves amb compte. Som-hi.
Mira, el Charles.
- Què duus? - Vinga.
No! Sisplau, no te m'apropis!
No t'apropis més, sisplau!
Ostres.
Crystal.
Encara ets aquí.
- Treu-m'ho. - Hem d'ajudar l'Edwin.
- I jo. - Tu mata la serp de l'armari.
La manté jove i forta. Ens ocupem de l'Esther.
Crystal.
Para!
Sisplau!
Intenta salvar l'Edwin i jo faré que l'Esther es concentri en mi.
- Com t'ho faràs? - Ara ens ho trobarem.
Llesta?
Molt bé.
A veure ara.
Deixa anar l'Edwin.
No te'm trec de sobre.
Començo a pensar que t'obsessiono.
- Hola. - No et culpo. Tinc aquest efecte.
- Claus. - Sí.
No vas ser bo per a res.
Vas enredar el meu amic i ens vas parar una trampa.
Corb, quan m'alliberi, veuràs que t'has posat del costat erroni.
Això ja m'agrada més.
Un arc de redempció, eh? Bon jan.
Ara, a trobar el joc de rossinyols.
Una deessa ja et va fer immortal. No en tens prou?
No. I et dono un consell perquè les dones ens hem d'ajudar i tal.
No confiïs mai en una deessa que concedeix desitjos
perquè et putejarà de valent.
No em vaig plantejar que menjaria nens per romandre jove i guapa.
Però mira, coses de la lletra petita.
Només un monstre necessita la lletra petita.
Ai, no!
Déu meu! No, la meva cara...
està perfectament.
En teoria, la sal negra crema, però no som amateurs. A Salem...
A la butxaca tinc una corda.
Gràcies al teu amic, estic millor que mai. No ho has notat?
Faré que ho netegis tot abans que et mati.
Bon intent, setciències.
Sembla que t'haurem de collar una mica.
Sisplau!
Mare meva, amb el meu ganivet dels sacrificis?
Em deixes bocabadada. Però no estic per foteses.
Abans de morir, també has d'arreglar la paret.
En tinc una per aquí.
Quina passada.
Som-hi, serp.
Espera, Esther!
Sé què et va passar. Que el teu marit et va trair profundament.
Que què?
Em sap greu que fos un desgraciat de merda.
Però no soluciona res infligir aquest dolor a altres.
Ets una criatura. No saps res del dolor.
Sé com és de tòxica, la ira.
Si no hagués conegut l'Edwin, el Charles i la gent que et cuida passi el que passi,
encara seria l'instrument d'un dimoni
o faria patir els altres com a distracció del meu dolor.
L'Edwin i el Charles han viscut tragèdies terribles i injustes,
però escullen fer el bé.
Nosaltres... Encara tenim aquesta opció.
I tu, qui coi ets?
Uf, gairebé em toques la fibra. Ha anat de poc.
Prou de tallers de psicologia per avui.
Tinc un regalet de comiat.
PRONÒSTIC NO GAIRE BO
No!
No, Niko!
Queda't amb mi. No és res.
Niko?
Quina caca. O, com diuen els francesos, merde.
És culpa seva. Mira el costat positiu, tindràs una altra amiga fantasma.
Encara no ho entens, oi?
Aquesta mena de poder és nova i tota meva.
Ningú no tornarà a superar el meu poder.
Ningú?
Vols xafardejar-me el cap?
Vinga, tu mateixa.
Aquest cop no em sorprendràs perquè el passat és això i prou.
És el passat.
Ja hem passat per aquí. No és més que un record innocu.
Aquest cop soc molt més forta!
- I jo, immortal. Què em pots fer aquí? - Qui diu que hagi vingut per tu?
Lilith!
Se suposa que ets la deessa de les dones ultratjades, no?
La bruixa va acceptar el teu do
i ha matat centenars de nenes per continuar sent jove.
Qui els fa justícia?
Que em sents? Qui?
No.
Serp màgica i ferides màgiques.
Fantàstic, tu.
Què collons...? Ep! No!
Què acabes de fer?
Què has fet?
Passar-te per sobre i trobar algú més fort.
- No. - Ser superba és fotut, eh?
- No. - Au!
Aguanta, Edwin!
No anirà enlloc. Aquesta és la primera de moltíssimes sessions.
Patirà més del que ha patit ningú durant tota la història.
I ara...
Desitjaria haver començat tallant-te.
No.
No!
Ei, la serp és morta.
Lilith?
No.
No!
Ens n'hem d'anar.
Marxem, som-hi.
TOT I QUE FA POR, TENIM DESAVANTATGE I POTSER ENS ESPERA UNA MORT ATROÇ
Era...
Era bona persona d'una forma única.
Sembla que aquests tampoc hi són.
Era una amiga de debò.
Ara què hem de fer?
He contactat la mare de la Niko i faran arribar el cadàver al Japó.
Hosti, ha sonat molt judicial.
Què li passarà?
Ha traspassat al més-enllà.
I a nosaltres?
Pensava que t'havies de plantejar la vida a Londres.
Sola.
No he de renunciar a una nova vida fotuda per mirar de redreçar la vella.
¿Això significa...
que et quedes?
Aviam...
No sé com em canviarà la persona que era abans,
però m'agrada qui soc ara.
És gràcies a vosaltres dos.
Per això, si m'accepteu...
Has registrat tantes hores de treball de camp,
que ho considerarem una benvinguda no oficial a l'agència.
Com he dit abans, amb una encaixada ja faig.
És clar.
Serà la canya.
Et farem lloc al despatx
i t'hem de trobar un lloc on dormir.
Serà genial.
La part de resoldre casos.
Que adorable.
Me n'alegro molt per tots vosaltres. Jo aniré tirant.
No sé si l'assegurança inclou incendis sobrenaturals, però tot bé.
I si tornes amb nosaltres?
A Londres també venen carn, oi?
Seria marxar de Port Townsend,
on vaig néixer, em vaig criar i on regentava...
una carnisseria poc productiva que ha fet explotar una bruixa.
M'ho pensaré.
No crec.
Sona a un "potser" contundent.
Sens dubte, ha estat un "potser" contundent.
Uf.
Aquí el tenim.
T'has tret la polsera de l'amistat i no sabia si et tornaria a veure.
No tothom té nou vides.
Em sap greu que la teva valenta amiga morís.
Ets molt considerat.
La Niko era una persona portentosa.
Sí.
Vols una abraçada?
Gràcies per ajudar-nos a les meves amigues i a mi.
Encara que això és culpa teva per haver-me atrapat aquí.
Els meus camins són inescrutables.
- T'entenc una mica millor, trobo. - Ui.
Endavant, parla'm de mi en detall.
Et trobes sol.
T'agraden els jocs i els canvis de modelet.
Empaites joguines per distraure't de la solitud.
Tenies raó, ens assemblem molt.
Ens sentim sols.
A Port Townsend hi ha 147 gats.
Per poc.
Hi ha 146 gats a Port Townsend.
Has oblidat comptar-te a tu.
M'enyoraràs.
A LONDRES
- Ets aquí. - On, si no?
Ajudava la Crystal i la Jenny a netejar la botiga. És molta feina.
- T'han trobat a faltar. - Ho dubto.
Tot i que no t'ho creguis, et fas enyorar. Les he deixat a mig netejar.
No oblidis que hem promès la Crystal fer el viatge a Londres amb ella.
Pel camí llarg.
M'ensumo que encara ens espera alguna desgràcia.
Company.
Han assassinat la Niko,
la Crystal un poc més i es mor, pels pèls no em mengen
i de poc ets la pila eterna d'una bruixa que fuma en pipa.
Quantes desgràcies més necessites?
El correu!
Ostres, quin ensurt.
Sempre apareix del no-res. D'on surt?
NecroCorreus.
Qui ens enviaria una capsa?
Aviam, vosaltres dos, pareu quiets.
No em puc moure. No he tingut el plaer que ens presentin.
Alça.
Parlen i tot.
No ets Mort.
Qui ets?
Aviam.
Imagineu-me com un dels petits engranatges
que fan girar la roda més gran de totes.
Nois, us esperen les vostres vides en el més-enllà.
Ja és l'hora. Som-hi.
Ja l'heu sentida. En marxa!
Prou de tractes, pactes i clàusules tècniques.
Sol·licito asil perquè considero que no em pertoca anar a l'Infern.
Per caritat!
És una sol·licitud formal. No la podeu desestimar...
i ignorar-nos.
Puc fer allò que desitgi.
Per a una sol·licitud formal d'asil es necessita el formulari 239, annex L.
El teniu?
Veu què he aguantat fins ara?
Fa molt que els dos hauríeu de tocar de peus a terra.
Dispensa, però no penso que siguis qui talla el bacallà.
Què és tot això?
Aclariu-ho.
Ostres.
És l'arxiu de casos.
Hem marcat com a "tancats" els que hem anat resolent.
Ajudem els esperits a resoldre els seus misteris i traspassar.
Com que som morts, no tenim prejudicis contra ells.
Vostra Finalitat, anem plegant?
Recordo que vaig elogiar l'Oficina de Subjectes Perduts
pels molts casos extraordinaris que havíeu resolt en les últimes dècades.
Sí que ho va fer.
No és el mateix que fan aquests nois?
Els Devlin, els Vernon, Morry Fitzgibbon, els bessons Jollity...
Totes aquestes ànimes han traspassat
gràcies a la seva ajuda.
És clar, no és el mateix. No obstant...
Nois.
Ara moren més humans que mai cada dia.
Això implica més marge per cometre errades.
Esteu millorant les coses.
No convindria a ningú que pareu de fer allò que clarament domineu.
Que aquests nois continuïn sense supervisió...
És per a llogar-hi cadires!
Sí.
Bona pensada.
Aquests nois necessiten una... Una què?
Acompanyant? Directora?
Ets una joia per presentar-te voluntària.
T'encantarà treballar a la Terra.
Amb tot el respecte, ens odia.
Tots us hi habituareu.
Aniré supervisant com aneu quan tingui temps. Sigueu sent...
útils.
No se sap mai,
amb les ànimes que ajudeu i les empremtes que deixeu.
No se sap mai
quina recompensa tenen les bones accions.
Ostres, aquesta no me l'esperava.
Et dono la benvinguda formal a l'Agència dels Detectius Morts.
Com ens dirigim a tu?
No.
No. No et dirigeixis a mi de cap manera.
I, a sobre, "Agència dels Detectius Morts"?
Quina bestiesa de nom.
No tornes a l'Infern, oi?
Quin consol tan inesperat.
És...
És que...
M'he quedat astorat.
Quina flipada, Edwin.
Ara hem de veure com encaixen a l'agència la nova vigilant i la Crystal.
Quina gentada, tu.
La Infermera de Nit em deixarà dir-li Charlie com a Els àngels de Charlie?
No ho crec pas, Charles.
En tot cas, li ho preguntaré.
No se sap mai.
Al cap i a la fi,
tinc un somriure la mar de convincent.
I ara, què?
Subtítols: Rocío Rincón Fernández