- Detta har hänt... - Är Edwin i helvetet?
Öppna en dörr, så överlämnar vi oss.
- Jag följer med. - Nej.
Lämna Jennys kropp och släpp in mig i helvetet.
Jag kan inte.
Du kan inte hjälpa mig till helvetet, så du får inte ha mina minnen.
Tror du att du kommer att gilla det du hittar där?
Edwin har gått igenom mer plågor än du kan tänka dig.
Jag har hittat på en ny plan.
- Håll tassarna från honom. - Håll dig undan.
Jag har gått vidare från hämnd.
Den som torterats i helvetet,
hans ångest kommer att ge mig nya krafter.
Och jag ska ta den kraften och stjäla barn när jag vill.
Charles, jag älskar dig.
Jag kan inte säga att jag är förälskad i dig,
men det finns ingen annan som jag går till helvetet för.
Nu ska ni till Hittegodsavdelningen.
Ursäkta. Du måste fylla i formuläret innan du kan ta dem.
Gå inte långt.
Niko, det var fantastiskt.
Här är vad det har handlat om. Mina minnen.
Crystal, jag fattar inte. Varför är du så elak?
Du kan tro mig,
han har bedragit dig med typ, alla.
Har jag nånsin fel? Tror du att jag får en kick av det?
Ursäkta, miss.
Du kan inte bara gå ut utan att betala.
- Vad pratar du om? - Det du har i väskan.
Jag har inga grejer.
Du har inga grejer.
Nej. Men du kommer att få förlamande mardrömmar
om ormar och köttätande spindlar i veckor.
Säg åt alla att komma till kl. 22.00. Ta med molly.
Mina föräldrar säger inget. De vet inte ens...
Jösses, ni skrämde mig!
Sväljer du kulorna?
Vad du än måste göra för att få tillbaka dina minnen, är okej.
Att få minnena tillbaka är så klart topprioritet.
Funkar det?
Jag provade bara en.
Det är som att bli slagen i ansiktet och magen.
Du ser lite sliten ut.
Kommer ni ihåg när vi träffades och...
Och...
Jag sa att jag trodde att folk inte gillade mig?
Jag börjar förstå varför.
Men inte, typ...
Det var bara en kula.
Det måste finnas bra minnen också.
Fick du veta nåt användbart?
Vi måste ju inte vara affärsmässiga hela tiden.
Nej, jag mindes en sak.
Mitt hela namn är Crystal Palace Surname-Von Hoverkraft.
Ursäkta.
Vänta lite.
Ditt efternamn är Von Hoverkraft.
"Surname" hör till.
Okej, Crystal Palace Surname-Von Hoverkraft,
typ, som ett dubbelnamn.
Okej.
Det var ett långt namn.
Skyll på mina föräldrar.
Jäklar!
Mina föräldrar.
Jag mindes saker om dem, som deras telefonnummer.
Jag kan ringa dem.
Jag är ingen. Varför gör du det här?
Tyst nu.
Du är inte ingen. Du undervärderar dig själv.
Du är en själ, ett spöke. Det är stort. Okej?
Vi ska se hur mycket kraft vi kan krama ur
din smärta och ditt lidande.
Oroa dig inte, jag bara övar på dig.
Känn ingen press.
Monty.
Det fungerar.
Kraften är utsökt.
Tänk vad jag kunde göra med hela staden.
Inte gömma mig mer, inte smyga.
De kommer att leverera barnen hem till mig.
Jag ser att det inte varade, Monty.
Så vi behöver din lilla vän.
För han har lidit i helvetet.
Det är äkta smärta.
Och raring, jag kan få honom att skrika för alltid.
Mamma ska springa några ärenden.
Okej.
Vad du är nyfiken. Okej, då.
Jag ska starta Miatan,
storma en köttbod, stjäla några spöken.
Är det okej för dig? Puss.
SURNAME-VON HOVERKRAFT I LONDON
...lite galet, men inte...
Hallå?
Mamma? Herregud. Mamma, är det...
Crystal, det är dålig timing.
Okej.
Jag mår bra. Det har varit konstiga veckor.
De kan inte blockera gatan. De slösar med vår tid.
- Seth, säg det till honom. - Mamma. Förlåt.
Det är jag.
Jag vet, raring. Parat inte med mig som om jag är dum.
Här, prata med din far.
Kan du?
Crystal. Hej. Bara säg vilket kreditkort som nekats den här gången.
Kreditkort? Vad pratar du om?
Vi är upptagna med att sammanställa konstinstallationen
och det är många rörliga delar.
Pappa. Jag har varit försvunnen i veckor. Ni...
Visste ni inte det?
Försvunnen? Va?
Nej, raring, du är alltid så dramatisk.
Men jag har inte tid för det här nu,
för spotlighten måste fokuseras där!
KONST ÄR STÖLD
Jösses, det är konst! Hallå! Kan nån ta min mobil?
De visste inte att jag var borta.
Va?
Kom igen, det visste de säkert.
Vad för slags föräldrar saknar inte sitt barn?
Jag förstår inte.
Det finns säkert en rimlig förklaring.
Varning...
Ni kanske inte vill stanna när jag gör det här.
Du kanske borde låta bli.
BASERAD PÅ KARAKTÄRER SKAPADE AV NEIL GAIMAN OCH MATT WAGNER
Tassarna från min kille, din subba.
Hör du mig?
Herregud. Hörde ni?
James blev påkörd. Han klev ut i trafiken,
Helgalet.
Det är helgalet!
Har ni sett hur han ghostar tjejer?
Karma är kanske en bitch.
Herregud.
Jag är en hemsk jävla människa.
Herregud. Jag är sämst.
Du vadå? Crystal, vad...
Det var inte David.
Han var ett monster, men...
Herregud, jag var hemsk före honom.
Jag fick typ folk att kliva rakt ut i trafiken.
Klev de ut i trafiken?
Vänta. Vad gör du nu?
Packar.
Det finns mycket i London som jag måste ta itu med.
Okej. Bra. Vi följer med.
Nej.
Ni gjorde ert jobb. Jag fick mina minnen tillbaka. Alla vinner.
Crystal Palace-fallet avslutat. Eller hur?
Du kan inte vara så dålig. Vi känner dig.
Nej, det gör vi inte.
Vill ni se på när jag packar? Okej.
Ingen optimism, okej?
- Älskar din topp. - Tack.
Grattis till din frisyr. Okej.
Fint väder, eller hur?
Åh, nej, raring.
Niko, du får inte falla.
Det gör jag inte.
Jaha...
Jag vill tacka dig
för din snabbtänkthet med Nattsköterskan.
Du räddade mig.
Jag är ledsen att Monty var en ond spionkråka.
Ja, det var oförutsägbart.
Han var en duktig lögnare,
för att vara en kråka.
Värre saker har hänt.
Jag sa till pojken jag gillar att jag gillar honom.
Herregud. Vad hände?
Han känner inte likadant.
Men jag tror att vi blev bättre vänner.
Det låter fint, men det suger också.
Jag är ledsen.
Hur som helst.
Inget mer jobbigt Kattkungarmband.
Dags att åka hem till London.
Det är svårt när folk man älskar åker.
London är inte så långt borta.
Jag är bara en spegel bort.
Jag kanske ringer mamma och pratar om min pappa.
Tro ett spöke,
ingen försvinner nånsin.
Och om han ser ner på dig...
...så ler han.
Är det inte lite sjukt att sticka så här?
Nej.
- Varför är du så upprörd? - Inget.
Om du säger det, kan vi hjälpa dig.
Den person jag såg i mina minnen,
hon var så arg och giftig.
Och hon är jag. Jag är fortfarande hon.
Och jag bryr mig för mycket om er för att låta er träffa henne.
För om ni gjorde det...
Ni skulle hata mig.
Vad i helvete?
Vad hände med mig?
Hur och varför ligger jag i Nikos säng?
Och varför i hela jävla helvetet är mitt hår flätat?
Jag gjorde det medan du sov.
Jag tycker det gör ditt ansikte mjukare.
Jag kan försöka förklara. Men kan du vara öppensinnad?
Varför visar hon tummen upp? Vad betyder det?
Jag bara...
Jag tror att det går bra.
Fan i helvete!
Det är bara skitsnack.
Fast det är ju klart att det var en chock
att höra att man var besatt av en demon,
och knivhögg folk och sjöng en Belinda Carlisle-låt.
Så du är ett medium,
du drog ut pyttesmå människor ur munnen,
vi bor med spöken och det var en demon i mig?
- Det stämmer. - Ja.
Det är bara vansinne, så...
Du kanske inte borde ställa dig upp än.
Jenny, jag har bevis.
- Titta, mina nymfer. - Hon spår mig. Ursäkta.
Vi är mitt i en session.
- Det är inte sant. -"Det är inte sant" själv.
"Det är inte sant" till din fläta. Vad fan är det?
Jag gillar den.
- Gillar du den? - Ja. Den är söt.
Ja. Du och resten av dina mormonsysterfruar
kommer att få fantastiska brormakar.
Förhoppningsvis. De är fula, så kanske inte.
Pris ske systrarna.
Nej.
Jag måste...
Jävlar i helvete!
Esther.
Du ser ut att må bra.
Din smickrare.
Jag tänkte säga...
Jag var så lättad att de hittade Becky Aspen oskadad.
Allt var ett stort mysterium.
Jag vet.
Jag måste springa. Jag har så mycket att göra.
Ingen rast, ingen ro?
Hej.
Hur...
Hur går det här inne?
Du låter som om jag fick ett utbrott på hemmet.
Jag tror att jag reagerar rätt bra för nån som fått veta
att spöken och troll finns på riktigt.
Finns troll?
Antagligen.
Jag vet att det är mycket, men...
Om du vill kan jag...
Jag kan rensa ditt minne.
Demonen, spökena, nymferna.
Kan du göra det?
Ja. Bara om du vill.
Glöm det.
Jag vill helst minnas mitt liv.
Det är ju den jag är.
Bättre än att vara okunnig.
Vi måste alla ta itu med det liv vi fått.
Även om man hatar det?
Ja.
FARVÄL
Det är dags att ta färjan.
Bonus. Utan mig kan ni resa genom speglar igen. Så...
Jag sms:ar ofta.
Och om du inte sms:ar tillbaka flyger jag till London.
Det gör jag.
Okej.
Överenskommet.
Nu måste du släppa taget.
Okej?
Mina försummande föräldrar är stenrika.
Så jag skickar lite extra hyra.
Jag vet inte hur, men du vet alltid vad du ska säga.
Okej.
Ett handslag räcker för mig.
Jag kunde vänja mig vid den snällare, roligare Edwin.
Inte en chans.
Varför känns det som ett slutgiltigt farväl,
istället för ett "vi ses i London"-farväl?
Niko?
- Jösses! - Jenny?
Herregud. Jenny, hur gick det?
- Var är Niko? - Hon är där. Hjälp mig.
Fan.
Niko.
Mår du bra?
Niko!
Herregud!
Är jag död? Crystal. Du tänkte gå för alltid.
Och du var inte övertygande när du sa att du skulle messa mig.
Var det därför den där Magic 8 Ball sa "Det ser inte bra ut"?
Du lever, okej?
Jag var bara tio meter bort.
Det är okej... Bara andas.
Vänta, var är killarna?
Esther Finch. Hon kom in när du hade gått.
Hon hade en glaslåda.
Hon fångade pojkarna i den med häxmagi eller nåt.
Är Esther en häxa? Jag trodde hon var en skitstövel.
Skulle inte hon vara i en annan värld?
Helvete!
Okej.
- Jag måste ta tillbaka dem. - Va?
Du tog farväl för alltid. Ska du riskera ditt liv nu?
Jag antar det.
- Jag följer med. - Nej, du är människa. För farligt.
Du är också människa.
Vet ni vad? Jag hänger inte med.
Killarna skulle inte lämna mig.
Jag vet.
Jag har spillrorna av mitt familjeföretag att ta hand om.
Här.
De borde kunna klara en häxa,
men vad vet jag?
Bäst att ni skyndar er innan det kommer hjälp.
Hörni.
Dö inte eller nåt.
FÖRBEREDELSER FÖR STRID
Först måste vi ta reda på hur vi strider mor häxan.
Är du Kattkungen?
Är du?
Niko, det är den inte.
Snälla, vi behöver din hjälp!
Esther Finch har tagit Charles och Edwin.
Än sen.
Kommer ni med köttyxor för att be om min hjälp?
Varför skulle jag smutsa ner tassarna för er skull?
För att den störda grejen du har med Edwin,
betyder att du måste bry dig lite.
Jag kanske ser otroligt mäktig ut och oroväckande sexig,
men jag kan inte strida mot Esther.
Jag har känt häxan i årtionden.
Hon dödade mig just.
Hon slog mig till döds precis här.
Så jag vill helst inte gå igenom allt det igen.
Men du låter henne göra det mot Edwin?
Vet du hur det känns att brutalt slås ihjäl?
Att krypa ut ur sitt eget lik?
Vi ska strida.
Men vi måste få veta allt om henne och du har känt henne en lång tid.
Om vi förlorar gör det inget för dig. Men om vi vinner,
ljuv hämnd.
Sitt.
Det är en lång historia, men jag håller mig till höjdpunkterna.
Vi har inte tid att sitta.
Esther kan göra vad som helst med dem just nu.
Jag frågade inte om ni har tid att sitta.
Jag sa, sitt!
Det här var före Port Townsend.
PLATTLANDET
Pionjärerna kom med båt, via land, på alla sätt.
De högg ner skogar, byggde städer.
En av dessa pionjärer var Esther Finch.
Hon var så tuff och så vacker.
Det var hennes otrogna make också.
En riktig tjejtjusare.
Esther kände sig sviken och vände sig till hemliga böcker.
Det var hennes mors böcker med hädisk magi.
Hennes man och hans slampa var för lätta att döda med magi.
Ni känner till ordspråket: "Ett slick på glassen räcker inte."
Det är likadant med magi.
När Esther blev äldre och starkare i magin,
drev hennes arrogans henne att gå för långt.
Hon ville ha odödlighet.
Och kallade på en urgammal gudinna som skulle ge henne det.
Den gudinnan var Lilith.
Lilith?
Det var namnet Esther sa i köttboden. Vem är hon?
Lilith?
Ursprungskvinnan.
Utkastad ur Eden.
Gudinnan för svikna kvinnor.
Blodsmagi.
Bla, bla...
- Kom igen. - Vänta.
Det fanns en tavla av henne i fyrens presentshop.
Asha sa att jag kunde tala med henne genom tavlan.
Tala med tavlan? Just den tavlan?
Nej, Vilken bild som helst av Lilith.
Ska jag ta er lunchbeställning medan ni småpratar?
- Jag trodde ni hade bråttom. - Förlåt.
Fortsätt, ers höghet.
Tack.
Lilith.
Esther kallade på henne och bad om odödlighet.
Men man måste läsa det finstilta.
Esther fick evigt liv,
men insåg att det inte betydde evig ungdom.
Hon skulle åldras, men inte dö.
Dömd att bli ett levande skelett
om hon inte fann en lösning.
Och det gjorde hon.
Vill ni gissa vad?
Små flickor som hon matar sin stora hungriga orm med.
Det håller henne ung.
Byborna höll undan henne med högafflar
och brände ner alla hus hon hade, och fryste ut henne.
Tills hon lärde sig att passa in.
Men Edwin är ingen liten flicka, eller ens levande.
Varför tog hon honom?
Hon är odödlig. Hur dödar vi henne? Kan vi det?
Jag skulle åtminstone skaffa svart salt.
Fan. Lyssnade ni ens?
Svart salt från matbutiken?
Va? Nej. Förtrollat svart salt.
En exakt blandning av vulkanaska och salt från Döda havet.
Vet ni ingenting om nånting?
Okej.
Tack så mycket.
Tacka inte mig.
Jag hatar redan mig själv
för att jag brydde mig om den magra, lilla brittiska retstickan.
Där är han.
Pang! Eld!
Minns du det?
Förlåt att jag fångade dig i den lilla glaslådan,
men ni tonåringar är så svåra att fånga.
Och om jag ska vara ärlig,
ville jag inte att du skulle förstöra för mig.
Järnhalsbandet gör ont, eller hur?
Var är Edwin?
- Våga inte... -"Var är Edwin? Var är han, kompis?"
Raring, var inte svartsjuk.
När jag fått honom att skrika kommer jag tillbaka och leker med dig.
Du ska bara...
...vänta.
Jaha...
Charles hälsar.
Charles!
Älskling, jag vet att du rymde från helvetet,
men den här kan du inte rymma ifrån.
Hur är det i helvetet?
Jag är så nyfiken. Jag är ett stort fan.
Vad...
- Vad gör du med mig? - Ingenting.
Just nu.
Okej. Jag ska berätta.
Din själ har plågats i helvetet i årtionden, eller hur?
Det lidandet har gjort din själ tuff nog
att stå emot smärtan jag ska ge dig. Förstår du?
Din smärta ger mig kraft.
KROSSADE DRÖMMAR
Förlåt att vi tränger oss in här,
men vi behöver svart salt.
Den sorten som kan döda en häxa. Jag vet...
SVART SALT
Det fanns redo och tillgängligt.
Jupp.
Har du andra högkvalitativa redskap för att mörda en häxa?
Jag tror ni menar Esther Finch.
Och jag önskar att jag kunde få er att låta bli.
Tack för varningen men vi...
Nej!
Hon har byggt en apparat.
En hemsk apparat som ingen borde få bygga.
Så vi måste hjälpa till.
Även om det är läskigt och oddsen talar för att vi dör en hemsk död.
Ta en turamulett.
Gratis.
En present.
Tragiska Mick.
Till mig? Men varför?
Du lyssnade på mig och försökte hjälpa mig.
Man vet aldrig när det goda man gör återgäldas.
Tack.
Fungerar den?
Det kan inte skada, med tanke på vad ni kommer att möta.
Allt det här för mera makt?
Lyssna på honom.
För länge sen förstod jag hur man är ett rovdjur och inget byte.
Jag tänker äga den här staden, tack vare dig.
Du vill kanske bita ihop. Det här gör ont.
Snälla.
Det här är fantastiskt.
Jag vet att det gör ont. Men du tar det som en mästare.
En så duktig pojke.
Oroa dig inte, det blir mycket värre.
ORM & HÄXA & KRÅKA
Stopp. Hon har nog satt en "Omedelbar-död-besvärjelse"
eller nåt annat på dörren.
Sluta!
Det är Edwin.
Vad gör hon? Vi måste gå in.
Vänta. Jag går först.
Håll dig bakom mig.
Och var försiktig. Kom.
Titta. Där är Charles.
- Vad är det där? - Kom igen.
Nej! Kom inte närmare!
Snälla, kom inte närmare! Snälla!
Wow.
Crystal.
Du är kvar.
Få ut mig ur den här.
- Vi måste hjälpa Edwin. - Jag med.
Du måste döda ormen i hennes skåp.
Den gör henne ung och stark. Vi fixar Esther.
Crystal.
Sluta!
Snälla!
Försök rädda Edwin.
Jag ska få Esther att fokusera på mig.
Hur ska du göra det?
Vi tar reda på det.
Är du redo?
Okej.
Nu ska vi se.
Släpp Edwin, Esther.
Du kan visst inte hålla dig borta.
Jag börjar tro att du är besatt av mig.
Hej.
Jag kan inte klandra dig.
- Nycklarna. - Okej.
Vilken stor hjälp du var.
Du lurade min bästis. Lurade oss båda.
När jag kommer loss
får du se att du var på fel sida.
Nu snackar vi.
Vill du bättra dig?
Duktig pojke.
Nu ska vi leta upp min dyrk.
Du har redan odödlighet från en gudinna. Räcker det inte?
Nej. Och här är ett råd, kvinna till kvinna.
Lita aldrig på att en gudinna uppfyller din önskan.
För hon lurar dig garanterat.
Jag trodde aldrig att jag skulle äta barn för att vara ung och vacker.
Men du vet, det finstilta.
Bara monster behöver det finstilta.
Herregud! Nej, mitt ansikte...
...är finfint.
Svart salt borde bränna. Men det här är inte amatörtimmen. I Salem...
Niko. I min ficka. Ett snöre.
Jag fick en liten uppiffning, tack vare din vän.
Märkte du inte det?
Du ska definitivt städa upp innan jag dödar dig.
Snyggt försök, nörd.
Vi får nog öka intensiteten lite.
Snälla!
Herregud, min egen offerkniv?
Jag är imponerad.
Men jag menar allvar med
att du ska spackla över det där innan du dör.
Jag vet att jag har en här nånstans.
Det här är lysande.
Kom igen, ormen.
Esther, vänta!
Jag vet vad som hände med dig.
Jag vet hur din man bedrog dig.
Du vet vadå?
Jag beklagar att han var en stor idiot.
Men att vara lika elak mot andra är inte svaret.
Du är ett barn. Du vet ingenting om smärta.
Jag vet hur giftig ilska kan vara.
Jag vet att om jag inte hade träffat Edwin och Charles,
så hade jag kanske varit en demons spelpjäs,
eller fått folk att lida för att distrahera mig från min smärta.
Edwin och Charles
har gått igenom sina egna hemska, orättvisa tragedier,
men de väljer ändå att göra rätt.
Och vi...
Vi har fortfarande det valet.
Vem i helvete är du?
Wow. Du fick mig nästan. Det var nära.
Men det räcker med sensitivitetsträning för idag.
Jag gav dig en avskedsgåva.
DET SER ILLA UT
Nej!
Niko!
Nej, Niko!
Stanna hos mig. Ja. Du är okej.
Niko?
Sjuttsingen. Eller som fransmännen säger: merde.
Hennes eget fel.
Se det från den positiva sidan. du har en till spökvän.
Du fattar fortfarande inte.
Det är en ny slags makt, och den är bara min.
Och ingen kommer nånsin att vara mäktigare än jag.
Ingen?
Vill du rota runt i min hjärna?
Gör ditt värsta.
För du kommer inte att överraska mig, för det förflutna är vad det är.
Det är det förflutna.
Vi har gjort den här lilla dansen förut.
Det är ett harmlöst minne.
Jag är mycket starkare den här gången!
Jag är odödlig.
Så vad kan du göra mot mig här?
Tror du jag är här för dig?
Lilith!
Du är gudinnan för svikna kvinnor, eller hur?
Den här häxan tog din gåva
och sen dödade hon hundratals små flickor för att hålla sig ung!
Vem ger dem rättvisa?
Hör du mig?
Vem?
Nej.
Magisk orm, magiska sår.
Strålande.
Vad fan? Hallå! Nej!
Vad gjorde du?
Jag hittade nån mäktigare än dig.
Nej.
- Hybris är en bitch, eller hur? - Nej.
Herregud! Edwin, håll ut!
Han ska ingenstans.
Okej? För det här är bara första av så många sessioner för honom.
Han kommer att plågas mer än nån nånsin blivit plågad.
Nu...
Jag önskar att jag huggit dig först.
Nej.
Nej!
Hallå.
Ormen är död.
Lilith?
Nej.
Nej!
Vi måste gå. Kom.
TROTS ATT DET ÄR LÄSKIGT, ODDSEN ÄR DÅLIGA OCH VI KAN DÖ
Hon var...
Hon var god på ett unikt sätt.
De här är också borta, antar jag.
Hon var en sann vän.
Vad händer nu?
Jag kontaktade Nikos mamma.
De ska skicka kroppen till Japan.
Det låter så tekniskt.
Vad händer egentligen nu?
Hon gick till livet efter detta.
Vi då?
Jag trodde att du hade mycket att reda ut i London.
Ensam.
Jag måste inte ge upp mitt nya trassliga liv
medan jag försöker reda ut mitt gamla trassliga liv.
Betyder det att...
...du stannar med oss?
Jag menar, jag...
Jag vet inte hur den jag var kommer att förändra mig,
men jag gillar den jag är nu.
Och det är tack vare er två.
Så, om ni vill ha mig...
Med tanke på allt fältarbete du gjort,
kan man se det här som ditt inofficiella välkomnande
till Döda pojkars detektivbyrå.
Det räcker med ett handslag.
Japp.
Det kommer att bli så bra.
Vi ordnar en plats på kontoret
och hittar ett annat ställe där du kan sova.
Det blir bra.
Att lösa fall tillsammans, menar jag.
Så gulligt.
Det är så fint för er alla. Jag klarar mig.
Jag vet inte om min försäkring täcker övernaturlig mordbrand.
Men jag klarar mig.
Du kan väl följa med oss?
De har säkert kött i London.
Och lämna Port Townsend
där jag är född och uppväxt och drev en nischad...
...knappt framgångsrik köttbod som en häxa sprängde.
Jag ska tänka på det.
Men antagligen inte.
Det låter som ett definitvt kanske.
Ja, det är det absolut.
Där är han.
Nu när du tagit av vårt vänskapsarmband,
visste jag inte om vi skulle ses igen.
Vi har inte alla nio liv.
Beklagar sorgen, din vän var modig.
Det var omtänksamt.
Niko var en fantastisk person.
Ja.
Vill du ha en kram?
Tack för att du hjälpte mina vänner och mig.
Fast det mest var ditt fel som fångade mig här.
Mina vägar är outgrundliga.
Jag tror att jag förstår dig bättre nu.
Berätta gärna allt om mig.
Du är ensam.
Du spelar spel.
Och byter utseende.
Du jagar leksaker för att glömma det.
Du har rätt. Vi är lika.
Vi är båda ensamma.
Etthundrafyrtiosju katter i Port Townsend.
Nära.
Men det finns 146 katter i Port Townsend.
Du glömde att räkna dig själv.
Du saknar nog mig.
TILLBAKA TILL LONDON
Där är du.
Var annars?
Jag hjälpte Crystal och Jenny att städa upp.
Det var ett stort jobb.
- De saknade dig. - Det tvivlar jag på.
Tro det eller ej, man kan sakna dig.
Jag lämnade dem när de var halvvägs klara.
Glöm inte att vi lovade Crystal att resa tillbaka till London med henne.
Den långa vägen.
Jag har bara en känsla av att allt inte är klart här än.
Kompis.
Niko blev mördad,
Crystal dog nästan,
jag blev nästan uppäten,
och du kom knappt undan en evighet som en piprökande häxas batteri.
Hur mycket mer måste du veta?
Bud!
För tusan.
Du dyker alltid bara upp. Var kommer du ens ifrån?
Döda brev-postkontoret.
Vem skickar en låda?
Ni två. Rör er inte.
Jag kan inte.
Jag är rädd att du inte har presenterat dig.
De kan prata.
Du är inte Döden.
Vem är du?
Se mig som ett av de små kugghjulen som får det stora att snurra.
Och ni pojkar har liv efter döden som väntar.
Det är dags. Så nu går vi.
Ni hörde henne. Sätt fart!
Inga fler överenskommelser eller tekniska klausuler.
Jag vill begära asyl för att jag inte hör hemma i helvetet.
För Guds skull.
Formell begäran.
Du kan inte bara vifta bort det och strunta i oss.
Jag kan göra som jag vill.
En formell begäran kräver formulär 239, blankett L.
Har du det?
Ser du vad jag fått stå ut med?
Ni är i akut behov av en extrem verklighetsanpassning.
Ursäkta, men jag tror inte att du är chefen här.
Vad är det här?
Förklara det här.
Vårt arkiv.
Om det står avslutat så har jag och Edwin löst fallet.
Vi hjälper spöken att gå vidare.
AVSLUTADE FALL
Vi är redan döda. Så vi har inga fördomar.
Ers Slutgiltighet, ska vi avsluta?
Jag tror att jag lovordade din Hittegodsavdelning
för antalet olösta fall som du har avslutat de senaste decennierna.
Ja.
Ja, det gjorde du.
Gör inte de här pojkarna samma sak?
Devlin, Vernon, Morry Fitzgibbon, Jollity-tvillingarna,
alla dessa själar som har gått vidare
på grund av deras hjälp.
Det är inte samma sak. De är ändå...
Pojkar.
Det dör fler människor varje dag än nånsin förut.
Och det sker fler misstag.
Ni gör skillnad.
Det är inte i nåns intresse
att hindra er från att göra det ni gör så bra.
Tanken att dessa pojkar får fortsätta oövervakade...
Otroligt.
Ja.
Bra idé.
Dessa pojkar behöver ett...
Ett vad?
Ett förkläde? En manager?
Och du är perfekt för jobbet.
Du kommer att gilla att jobba här.
Hon avskyr oss.
Ni kommer att vänja er.
Jag ska se till er när jag har tid.
Så fortsätt vara...
...till nytta.
Ni vet aldrig
hur de själar som ni hjälper,
det avtryck ni gör,
ni vet aldrig
när det goda ni gör kommer tillbaka till er.
Wow. Det väntade jag mig inte.
Tillåt mig att formellt välkomna dig till Döda pojkars detektivbyrå.
Vad ska vi kalla dig?
Nej.
Nej. Nej!
Ni ska inte kalla mig för nåt alls.
Och "Döda pojkars detektivbyrå"?
Vilket dumt namn.
Inte tillbaka till helvetet?
Vilken oväntad lättnad.
Jag saknar ord.
Det här är strålande.
Nu måste vi ta reda på
hur vi passar in henne och Crystal i byrån.
Det börjar bli trångt.
Får jag kalla Nattsköterskan för Charlie?
Från tv-programmet, Charlie's Angels.
Nej, Charles, det tror jag inte.
Jag ska fråga ändå.
Man vet aldrig.
Jag menar,
mitt leende kan vara övertygande.
Vad händer nu?
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis