Aquesta és la història de la mama i el papa,
i de com es van enamorar.
Era molt tard, de nit, i la mama caminava sola pel carrer.
Tenia molta por, perquè s'havia perdut.
Però llavors va arribar el papa.
Va aparèixer de cop i volta i la va rescatar.
Va ser amor a primera vista.
Se'n van anar a viure junts, van tenir fills i són una família feliç.
Com pot ser?
Aquella nena...
és igual que la nostra filla,
però de petita.
Sí, és igual que la Lena de petita, com un clon.
Érem veïns.
Miri.
La dona té la cicatriu, Gerd.
Però no és ella.
N'està segura?
El metge ha dit que, amb les ferides a la cara, era difícil...
Creu que no reconeixeria la meva filla?
La nena ha dit que aquella dona és la seva mare.
Per què no li preguntem a aquella dona qui és?
Perquè segueix inconscient.
- Quan es recuperi... - No la podem fer despertar?
No, no es pot.
Necessito l'expedient del cas i el perfil d'ADN de la Lena Beck.
Cap problema.
La nena va parlar a la infermera sobre una casa.
Una casa?
Es veu que hi ha un altre nen.
Un altre nen?
El germà petit de la Hannah.
Ha estat molt bé, Lena.
Gràcies.
Per què no se'n van a casa?
Una comprovació d'ADN tarda unes vuit o nou hores.
Els avisaré quan tinguem els resultats.
Em quedo aquí amb la meva neta.
Saben el grup sanguini de la seva filla?
AB negatiu, com jo.
Gràcies.
És amic proper de la família.
- El Matthias i jo érem amics... - I va dirigir la investigació.
- Al seu supervisor no li va importar? - És un interrogatori?
Ho sabia ell?
En aquell moment, no vaig voler que se sabés.
Ha posat en perill la investigació.
Cada sospita, cada prova,
podia haver-se'n anat tot en orris per un conflicte d'interessos.
Per això no ho ha de saber ningú.
Hòstia!
Aquesta nena i aquesta dona
són el primer indici que tenim en tretze anys.
En tots aquests anys no hi ha hagut cap rastre?
Mai res concret.
I ho vam intentar tot,
un gran operatiu de cerca, anuncis a la tele,
un equip d'investigació especial enorme
i més de 2.000 cartells.
I res.
I després ja sap com va.
Casos nous, noms nous a la paret.
De tant en tant algú t'avisa perquè creuen que l'han vist,
no ho sé, a Tenerife, a un McDonald's o...
Sí?
Ja vinc.
Enviï'm la ubicació, sí?
Els Beck no se'n volen anar a casa.
- Podria... - Sí.
Si es desperta...
Hi parlaré i la mantindré informada.
Li ho prometo.
Lei?
Et portaré a casa,
Hannah.
Em dic Gerd Bühling,
soc investigador de Düsseldorf.
Li voldria fer unes preguntes.
Em sent?
Potser pot fer algun senyal? Moure un dit?
Tens la cicatriu, però no ets la Lena.
Qui ets?
Digue-li.
Com es diu?
Digue-li com et dius.
Està tot bé!
- Què hi fa aquí? - Bühling, policia.
Respiri a poc a poc.
És en un hospital.
Va tenir un accident.
A poc a poc, inspiri i expiri.
Si crides, et mataré.
Si no fas tot el que digui, et mataré.
Si no penses com toca, et mataré. Aquestes són les normes.
- Com es diu? - Deixi-ho estar.
Em...
Em dic...
Lena.
Ho has fet bé, Lena.
Ara aixeca't i fes la teva feina.
A les 7:45,
esmorzar per als nens.
Un got de llet i una barreta de vitamines.
Els nens necessiten una rutina.
Necessiten normes.
I necessiten una mare que els cuidi.
Atrapa'm si pots, caracul!
No em podràs atrapar!
Agafaré la Senyora Tinky perquè et mossegui.
Calleu d'una vegada!
LLET EN POLS
Mama?
Vols que t'ajudi?
Ajuda'm.
Si us plau, ajuda'm.
Perdona'm.
Perdona'm, t'he fet mal?
No, tu no em faries mai mal, mama.
Em sap greu.
Papa! La mama torna a tenir un atac.
Ell crea el dia i la nit.
Com Déu.
Em cuidaré de la Hannah.
D'acord?
- On eres, que has tardat tant? - Caputxino, un sucre.
He dit a l'escola que estic malalta i he avisat a la teva empresa, d'acord?
Perfecte.
La va atropellar un cotxe.
Creiem que hi ha un altre nen al lloc d'on es va escapar ella.
El nen es diu Jonathan i té uns vuit anys.
Esperem que segueixi viu.
Ines?
Hi ha algú allà.
Guardem-ho.
Està tallat?
Durarà una estona.
Què ha passat?
Un accident.
Quant de moviment per un accident.
Passa sovint per aquí?
És una drecera a la meva ronda.
Seguretat?
A vostè què li sembla?
Per casualitat va passar per aquí ahir a la nit?
Ahir a la nit?
Faig rondes matí i tarda. A la nit, això és fosc que fa por.
Bon dia.
Però què ha passat?
- Sí? - Soc el Bühling.
S'ha despertat una estona.
- I què ha dit? - Només que es diu Lena.
Però no ho és?
No.
I la cicatriu que va dir el Sr. Beck?
La té, però és massa recent.
Que estrany.
Bé, si hi ha res de nou...
L'avisaré, sí.
Ja m'ho imagino.
Crec que és ella.
Collons, on som?
Bé...
Primer de tot, a esmorzar.
I mira, ha tornat el doctor Hamstedt.
Bon dia, Hannah.
Fa mal.
Perdona.
L'avi encara hi és?
Quin avi?
L'avi d'ahir a la nit.
És el pare de la meva mama.
Ahir uns visitants es van alterar molt en veure la Hannah.
Xiuxiuejar és de mala educació!
Així doncs, l'home d'ahir era el teu avi?
Sí.
I ja el coneixies?
Quan el vas conèixer?
En un viatge.
Però és un secret entre la mama i jo.
Avi.
No pot ser.
- Diu que el va visitar. - Se la creu?
És possible que distorsioni parts de la realitat.
En certa manera,
perquè quadrin amb les seves experiències i sentiments.
El que diu pot apropar-se a la realitat sense haver passat exactament com diu.
Però això no vol dir que menteixi.
Un moment.
Llavors és possible que la Hannah hagi conegut el seu avi?
No l'hi puc assegurar.
De debò és el seu avi?
Voldríem fer una prova d'ADN a la nena per saber-ho.
D'acord, però cal l'aprovació de Serveis socials.
Sí.
La mama i jo hem fet molts viatges.
Vam anar a la costa i a París.
Vam anar a la torre Eiffel.
A la torre Eiffel?
La torre Eiffel fa 324 metres d'altura.
Es va construir pel 100è aniversari de la Revolució Francesa.
Mira, Hannah.
Te les regalo.
Així no et faran mal els ulls.
Un regal és un regal, i el que es dona no es torna.
Exacte. Posa-te-les.
Vols que fem una ullada a fora?
Alguna novetat?
La pacient m'ha dit que es diu Lena.
Ja sé que no és ella, però...
Però hi ha una altra cosa.
La nena,
la Hannah,
diu que ets el seu avi.
Matthias, t'ho he de preguntar.
Ja havies vist aquesta nena?
Gerd?
L'havies vist alguna vegada?
A què ve això?
La Hannah diu que et coneix.
Tu què penses?
Vaig segrestar la Lena jo?
La meva pròpia filla?
Matthias, jo...
D'acord.
Estic bé.
És possible que el Matthias hagués vist la nena?
Estàs boig.
Ho fas molt bé.
Ja està.
Vaig a portar això. Ens veiem després a baix, sí?
Saps què, Hannah?
El doctor Hamstedt et portarà amb ell al seu hospital.
No em puc quedar aquí amb tu?
Em sap greu, però no, bonica.
Però et vindré a veure, sí?
Puc anar a veure la mama?
I tant.
Però que sigui un secret entre tu i jo.
Körber amb May. Hem trobat una cosa.
Repeteixo, hem trobat una cosa.
Un tros de tela en una tanca.
Sembla una base militar fora de servei.
D'acord, enviï les coordinades a l'equip.
Entesos.
Ell sempre és amb tu.
Estàs bé?
ZONA MILITAR RESTRINGIDA PROHIBIT EL PAS
El que hem trobat és allà dins.
- Darrere la tanca? - Sí.
Merda.
- No l'alteri. - D'acord.
Necessita calma.
Sé que no és la Lena.
Per què no em diu el seu nom real?
La va conèixer?
Aquest policia parla de tu en passat, Lena, però...
però si tu ja no hi ets, llavors...
tot això m'ha passat a mi.
La va conèixer?
Com...
Com era?
Era...
encantadora.
Una noia encantadora.
Alegre, intel·ligent.
Tothom l'estimava.
Sempre havia pensat que seria escriptora o pintora.
Dibuixava molt bé.
Però va estudiar Dret.
Estava a segon.
Tenia molta imaginació.
S'inventava històries increïbles i donava gust escoltar-la.
L'esperava un gran futur,
tota una vida.
Però un dia, després d'una festa,
es va esfumar.
Segons els testimonis,
havia begut molt i havia consumit.
La seva última trucada va ser a les 4:10, mentre tornava a casa.
Bé, sí, era al lavabo amb el Flo,
si de debò ho vols saber, i què?
Havia lligat amb tu, però...
Si ho fa amb totes!
Lucie.
Lucie?
El seu mòbil no es va tornar a encendre i ella va desaparèixer.
Flo?
Se la va empassar la terra.
Ets tu?
Vam analitzar totes les possibilitats.
Gent de la festa, companys de classe.
Vam investigar el seu nòvio, o exnòvio.
No tenien una relació gaire estable.
Però, la veritat,
encara no sabem què li va passar.
I li explico tot això perquè...
perquè els pares de la Lena són aquí.
I fa tretze anys que busquen la seva filla.
Així que si ens pot ajudar d'alguna manera...
Ell...
Sempre soc amb tu, Lena.
- Sempre soc amb tu. - Qui?
Necessita un descans.
Ara.
Està bé, no passa res.
Calmi's.
Respiri a poc a poc.
No passa res.
Necessito saber una cosa.
Què?
Si estic embarassada.
Vine, mama.
Has de seure aquí, mama.
Així ho fas sempre.
I ara explica'ns un conte, com sempre.
En vull un amb avions.
No, jo soc més gran. Decideixo jo.
- Sempre vols manar tu. - Prou!
Si no us poseu d'acord, no hi ha conte.
Aixeca't, Lena.
Mama.
Lena?
Aixeca't ara mateix.
T'has d'aixecar, mama.
Segur que no en vols?
Karin.
Se l'emporten.
Sí.
Me la prenen.
Matthias.
No m'escaparé.
És un cinturó de seguretat.
Així no et pot passar res.
Fins aviat, petita Goliat.
Fins aviat, infermera Ruth.
On se l'emporten?
Ho deuen haver gestionat amb Serveis socials...
Matthias?
Arbre.
Bici.
Semàfor.
Persones.
Banc.
Moto.
- Bus. - Hannah?
T'agrada escoltar música?
A mi sí, sempre em posa de bon humor.
T'ha dit on anem la infermera Ruth?
A una clínica per a nens amb problemes mentals o emocionals.
Però jo no estic malalta.
És un lloc molt agradable, de debò.
Tenim una biblioteca,
i hi ha altres nens, hi ha un jardí.
Crec que t'agradarà.
Caputxino?
Amb un sucre.
I el Matthias?
No ho sé.
Abans no volia...
- No passa res. - Està molt...
Estàs bé?
Saps...
Les coses havien millorat últimament.
Fins i tot em volia acompanyar al grup de suport.
A vegades tornava a ser ell.
Reia.
El Matthias?
Volíem anar a París la setmana que ve,
pel nostre aniversari.
De debò, pensava que havíem passat pàgina.
I ara...
I tu? Com estàs?
Estable.
Em va bé tornar a treballar.
Però fas mala cara.
Gràcies.
- Karin, torneu cap a casa. - Sí.
Et trucaré si hi ha novetats.
Bé, doncs ja hem arribat.
Una cançó més.
Molt bé.
CINC TRUCADES PERDUDES
No, ja ho he intentat. No hi ha cap altre número?
Tenim jurisdicció?
- Encara està pendent. - Sí, m'espero.
És una zona militar, sense permís...
- El nen que hi ha a dins... - Que possiblement és dins.
Té com a molt vuit anys.
Si segueix viu, és allà dins amb el cadàver del seu pare.
Max, tu tens fills.
Imagina que fos un dels teus nens.
Hola?
Aida Kurt, Policia Criminal. És responsable de la zona?
- Sí. - Ens vam conèixer al lloc de...
- Tenen permís? - Amb qui he de parlar?
Amb l'OTAN, és clar.
- Qui exactament? - I jo què sé? El departament.
Doncs doni'm el número.
Encara no hi ha ningú. Aquí soc responsable jo.
Coneix les instal·lacions?
No, jo controlo les tanques des de fora.
No hi tinc accés.
- És una zona restringida! - Sí.
Endavant.
Necessito la seva documentació.
I m'agradaria prendre-li declaració.
Quan ens donin l'ordre, entrem amb els gossos, d'acord?
El Max ha entrat, esperem que...
El meu cap diu que és territori de l'OTAN i que, sense autorització...
No! No es mogui! És un camp de mines.
BASADA EN LA NOVEL·LA LIEBES KIND, DE ROMY HAUSMANN
Subtítols: Albert Vilalta