‫זה הסיפור על אימא שלי...‬
‫ועל אבא שלי.‬
‫ועל איך שהם התאהבו.‬
‫זה היה מאוחר בלילה ואימא שלי הייתה לבדה.‬
‫היא פחדה מאוד...‬
‫כי היא הלכה לאיבוד.‬
‫אבל אז...‬
‫אבא שלי מגיע.‬
‫הוא מגיע פתאום ומציל אותה.‬
‫והם מתאהבים מהרגע הראשון.‬
‫הם עוברים לגור בבית ונולדים להם ילדים.‬ ‫זו משפחה מאושרת.‬
‫- ילדה יקרה -‬
‫- סבא -‬
‫איך זה ייתכן?‬
‫הילדה...‬
‫היא נראית כמו הבת שלנו.‬
‫אבל כילדה.‬
‫כן, בדיוק כמו לנה בגיל הזה. כמו שיבוט.‬
‫פעם היינו שכנים.‬
‫הנה.‬
‫לאישה יש צלקת כזו, גרד.‬
‫אבל זאת לא היא.‬
‫את בטוחה?‬
‫הרופא אמר שבגלל החבלות בפניה,‬ ‫ייתכן שיהיה קשה...‬
‫את חושבת שלא אזהה את הבת שלי?‬
‫הילדה אמרה שהפצועה מהתאונה היא אימה.‬
‫אולי נשאל את האישה בעצמה...‬
‫מי היא?‬
‫היא עדיין מחוסרת הכרה.‬
‫כשהיא תהיה מוכנה לחקירה...‬ ‫-אפשר להעיר אותה?‬
‫לא, אי אפשר.‬
‫אני צריכה את תיק החקירה‬ ‫ואת פרופיל הדנ"א של לנה בק.‬
‫אטפל בזה.‬ ‫-כן.‬
‫הילדה סיפרה לאחות משהו על בית.‬
‫איזה בית?‬
‫מסתבר שיש שם עוד ילד.‬
‫עוד ילד?‬
‫אחיה הקטן של האנה.‬
‫זה היה נהדר, לנה.‬
‫תודה.‬
‫אולי תלכו הביתה?‬
‫השוואת דנ"א אורכת שמונה שעות, לפעמים תשע.‬
‫אעדכן אתכם כשהתוצאות יגיעו.‬
‫אשאר פה עם הנכדה שלי.‬
‫אתם יודעים מהו סוג הדם של בתכם?‬
‫AB שלילי, כמו שלי.‬
‫תודה.‬
‫אתה חבר קרוב של המשפחה.‬
‫מתיאס ואני היינו חברים...‬ ‫-ואתה ניהלת את החקירה.‬
‫זה לא הפריע למפקח שלך?‬ ‫-זה הופך לחקירה?‬
‫הוא ידע על זה?‬
‫באותה תקופה לא צעקתי את זה מהגגות.‬
‫סיכנת את החקירה.‬
‫כל חשד, כל רמז.‬
‫הכול היה עלול להתפוצץ לך בפרצוף,‬ ‫בגלל ניגוד עניינים.‬
‫לכן אף אחד לא צריך לדעת.‬
‫פאק!‬
‫שתי אלו, הילדה והאישה,‬ ‫זה קצה החוט הראשון מזה 13 שנים.‬
‫במהלך 13 שנים לא היה קצה חוט?‬
‫לא משהו קונקרטי.‬
‫וניסינו הכול.‬
‫מבצע חיפוש, הודעות בטלוויזיה.‬
‫היה צוות מיוחד של שוטרים‬ ‫ופנו אלינו יותר מ-2,000 אנשים.‬
‫כלום.‬
‫ואז, את יודעת איך זה.‬
‫תיקים חדשים, שמות חדשים על הקיר.‬
‫מדי פעם קיבלנו הודעה שראו אותה.‬
‫אני לא יודע, בטנריף או במקדונלד'ס או...‬
‫כן.‬
‫אני באה.‬
‫תשלחי לי מיקום.‬
‫הזוג בק לא הולך הביתה.‬
‫אתה יכול...‬ ‫-כן.‬
‫אם המטופלת תתעורר...‬ ‫-אני אדבר איתה ואעדכן אותך.‬
‫אני מבטיח.‬
‫ליי.‬
‫- מחלקה 2 -‬
‫אני אקח אותך הביתה...‬
‫האנה.‬
‫שמי גרד ביולינג.‬
‫חוקר ממשטרת דיסלדורף.‬
‫יש לי כמה שאלות.‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אולי תוכלי לתת לי סימן? להזיז אצבע?‬
‫יש לך את הצלקת, אבל את לא לנה.‬
‫מי את?‬
‫תגידי לו.‬
‫מה שמך?‬
‫תגידי לו את שמך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מה אתה עושה פה?‬ ‫-ביולינג, מחלק חקירות.‬
‫תנשמי לאט.‬
‫את בבית חולים. הייתה לך תאונה.‬
‫תנשמי לאט. פנימה והחוצה.‬
‫אם תצעקי, אהרוג אותך.‬
‫אם לא תעשי בדיוק את מה שאגיד, אהרוג אותך.‬
‫מחשבה אחת לא נכונה ואהרוג אותך.‬ ‫אלו החוקים, לנה.‬
‫מה שמך?‬ ‫-תפסיק.‬
‫אני...‬
‫השם שלי הוא...‬
‫לנה.‬
‫יפה עשית, לנה.‬
‫עכשיו תקומי ותעשי את העבודה שלך.‬
‫בשעה 7:45...‬
‫ארוחת בוקר לילדים.‬
‫כוס חלב אחת, חטיף ויטמינים אחד.‬
‫הילדים זקוקים לשגרה קבועה.‬
‫הם זקוקים לחוקים.‬
‫והם זקוקים לאימא שתטפל בהם.‬
‫נראה אותך תופסת אותי, טיפשה!‬
‫את לא יכולה לתפוס אותי!‬
‫אביא את גברת טינקי והיא תנשוך אותך.‬
‫תשתקו כבר!‬
‫- אבקת חלב מלא -‬
‫אימא?‬
‫לעזור לך, אימא?‬
‫תעזרי לי.‬
‫בבקשה, תעזרי לי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת על זה. הכאבתי לך?‬
‫לא. לעולם לא תכאיבי לי, אימא.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אבא, שוב יש לאימא התקף.‬
‫הוא יוצר יום ולילה.‬
‫כמו אלוהים.‬
‫אני אטפל בהאנה.‬
‫זה מובן?‬
‫איפה היית בכל הזמן הזה?‬ ‫-קפוצ'ינו, סוכר אחד.‬
‫הודעתי לביה"ס שאני חולה‬ ‫והשארתי הודעה במשרד שלך, בסדר?‬
‫נהדר.‬
‫האישה נפגעה ממכונית.‬
‫- משטרה -‬
‫יש להניח שישנו ילד נוסף‬ ‫במקום שממנו היא ברחה.‬
‫ילד בשם יונתן, כבן שמונה.‬
‫אנו מקווים שהוא עדיין חי.‬
‫אינס?‬
‫יש כאן מישהו.‬
‫- משטרה -‬
‫נארוז את זה.‬
‫הכביש סגור?‬
‫זה ייקח זמן.‬
‫מה קרה?‬
‫תאונה.‬
‫- יומן תורנות -‬
‫זה בלגן גדול בשביל תאונה.‬
‫אתה נוסע כאן הרבה?‬
‫זה קיצור דרך בסיורים שלי.‬
‫אבטחה?‬
‫כמו מה זה נראה?‬
‫לא עברת כאן אתמול בלילה, במקרה?‬
‫אתמול בלילה?‬
‫אני מסייר בבקרים ובערבים.‬ ‫בלילות חשוך פה כמו תחת של דוב.‬
‫סע בזהירות.‬
‫מה קרה כאן?‬
‫כן.‬ ‫-היי, ביולינג כאן.‬
‫המטופלת התעוררה לרגע.‬
‫נו? מה היא אמרה?‬ ‫-רק ששמה לנה.‬
‫אבל זו לא היא?‬
‫לא.‬
‫והצלקת שגברת בק הזכירה?‬
‫יש לה אותה, אבל היא טרייה מדי.‬
‫מוזר.‬
‫טוב. אם יהיה משהו חדש, אז...‬
‫אני אודיע לך, כן.‬
‫אני יכול לדמיין.‬
‫זו בטח היא.‬
‫פאק. איפה אנחנו?‬
‫בבקשה.‬
‫קודם כל, תאכלי ארוחת בוקר.‬
‫תראי, גם ד"ר המשטד חזר.‬
‫בוקר טוב, האנה.‬
‫זה כואב.‬
‫אני מצטערת.‬
‫סבא עדיין כאן?‬
‫איזה סבא?‬
‫הסבא מאתמול בלילה.‬
‫הוא אביה של אימא שלי.‬
‫אמש היו כאן שני מבקרים.‬
‫הם הגיבו בהיסטריה כשראו את האנה.‬
‫מי שלוחש משקר.‬
‫אז אתמול בלילה...‬
‫זה היה סבא שלך?‬
‫כן.‬
‫פגשת אותו בעבר?‬
‫איפה זה היה?‬
‫בטיול.‬
‫אבל זה הסוד שלי ושל אימא.‬
‫סבא.‬
‫זה לא ייתכן.‬
‫האנה טוענת שהיא ביקרה אותו.‬ ‫-אתה מאמין לה?‬
‫ייתכן שהיא מעוותת חלקים מהמציאות.‬
‫במובן מסוים לפחות,‬ ‫כדי שזה יתאים לחוויה ולרגשות שלה.‬
‫הגרסה שלה עשויה להיות קרובה למציאות...‬
‫גם אם זה לא קרה בדיוק ככה.‬
‫זה לא אומר שהיא משקרת.‬
‫רגע אחד. זה אומר ש...‬
‫ייתכן שהאנה באמת פגשה את סבא שלה?‬
‫לא ניתן לשלול זאת.‬
‫הוא באמת הסבא שלה?‬
‫אנו רוצים לבדוק את זה‬ ‫באמצעות דגימת דנ"א של הילדה.‬
‫טוב, אבל תחילה צריך אישור‬ ‫של שירותי הרווחה.‬
‫כן.‬
‫אימא ואני יצאנו להרבה טיולים.‬
‫נסענו לים.‬
‫ולפריז.‬
‫אפילו עלינו למגדל אייפל.‬ ‫-למגדל אייפל?‬
‫מגדל אייפל מתנשא לגובה 324 מטרים.‬
‫הוא נבנה לציון 100 שנים למהפכה הצרפתית.‬
‫תראי, האנה.‬
‫מתנה בשבילך.‬
‫כדי שלא יכאב לך בעיניים.‬
‫מתנה היא מתנה ולקחת אותה בחזרה זה לגנוב.‬
‫בדיוק. תרכיבי אותם.‬
‫שנסתכל החוצה ביחד?‬
‫יש חדש?‬
‫המטופלת...‬
‫היא אמרה לי ששמה לנה.‬
‫אני יודע. זאת לא היא, אבל...‬
‫אבל יש עוד משהו.‬
‫הילדה...‬
‫האנה.‬
‫היא אומרת שאתה סבא שלה.‬
‫מתיאס, אני...‬
‫אני צריך לשאול אותך.‬
‫ראית את הילדה הזו בעבר?‬
‫גרד?‬
‫האם ראית את הילדה הזו בעבר?‬
‫מה פשר השאלה הזו?‬
‫האנה טוענת שהיא זיהתה אותך.‬
‫מה אתה חושב?‬
‫אתה חושב שאני חטפתי את לנה?‬
‫הבת שלי?‬
‫מתיאס.‬
‫טוב.‬
‫אני בסדר.‬
‫האם ייתכן...‬
‫שמתיאס ראה את הילדה הזו בעבר?‬
‫אתה משוגע.‬
‫כל הכבוד.‬
‫זהו.‬
‫אעביר את זה הלאה.‬
‫נתראה למטה אח"כ.‬
‫את יודעת, האנה...‬
‫ד"ר המשטד ייקח אותך למרפאה שלו.‬
‫לא אוכל להישאר כאן איתך?‬
‫לצערי זה בלתי אפשרי, מתוקה.‬
‫אבל אבקר אותך שם, בסדר?‬
‫אני יכולה לראות את אימא שלי?‬
‫כן.‬
‫אבל זה יהיה הסוד הקטן שלנו.‬
‫קורבר עם מיי. יש לנו ממצא.‬
‫אני חוזר, יש לנו ממצא.‬
‫פיסת בד על גדר.‬
‫זה נראה כמו מחנה צבאי נטוש.‬
‫טוב, תשלח את המיקום לצוות.‬
‫קיבלתי.‬
‫הוא תמיד איתך.‬
‫את בסדר?‬
‫- אזור צבאי סגור -‬
‫הממצא התגלה שם.‬
‫מאחורי הגדר?‬ ‫-בדיוק.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא להרגיז אותה.‬ ‫-טוב.‬
‫המטופלת צריכה לנוח.‬
‫אני יודע שאת לא לנה.‬
‫תרצי לומר לי את שמך האמיתי?‬
‫הכרת את לנה?‬
‫השוטר מדבר עלייך בזמן עבר, לנה, אבל...‬
‫אבל אם את איננה, אז כל זה...‬
‫אז כל זה...‬
‫קרה לי.‬
‫פגשת אותה?‬
‫איך...‬
‫איך היא הייתה?‬
‫היא הייתה...‬
‫מקסימה.‬
‫אדם מקסים.‬
‫אהבה את החיים. חכמה.‬
‫כולם אהבו אותה.‬
‫חשבתי שהיא...‬
‫תהיה סופרת, או...‬
‫ציירת.‬
‫היא ציירה יפה.‬
‫אבל היא למדה משפטים.‬
‫היא הייתה בסמסטר הרביעי.‬
‫היה לה...‬
‫דמיון פורה.‬
‫היא המציאה סיפורים מטורפים‬ ‫וסיפרה אותם בצורה מדהימה.‬
‫הכול היה עוד לפניה.‬
‫כל חייה.‬
‫ואז...‬
‫אחרי מסיבה‬
‫היא נעלמה.‬
‫על פי העדויות,‬ ‫היא שתתה הרבה ולקחה עוד דברים.‬
‫שיחת הטלפון האחרונה שלה הייתה‬ ‫ב-4:10 בבוקר, כשהייתה בדרך הביתה.‬
‫בסדר, כן.‬
‫הייתי בשירותים עם פלו,‬ ‫אם זה באמת מעניין אותך. אז?‬
‫הוא פלרטט איתך, אבל...‬
‫הוא עושה את זה עם כולן.‬
‫לוצי.‬
‫לוצי?‬
‫לאחר מכן הטלפון שלה כבה ו...‬
‫היא נעלמה.‬
‫פלו?‬
‫נעלמה מעל פני האדמה.‬
‫זאת את?‬
‫שקלנו כל אפשרות.‬
‫אורחים במסיבה, סטודנטים שלמדו איתה.‬
‫- מרכז לברקוזן -‬
‫החבר שלה, או...‬
‫החבר שלה לשעבר, היה חשוד.‬
‫הם כל הזמן נפרדו וחזרו.‬
‫אבל העובדה היא...‬
‫עד היום, אנחנו לא יודעים‬
‫מה קרה לה.‬
‫אני מספר לך את זה, כי...‬
‫ההורים של לנה נמצאים כאן.‬
‫והם מחפשים את בתם כמעט 13 שנים.‬
‫אז אם תוכלי לעזור לנו בכל דרך...‬
‫הוא...‬
‫אני תמיד איתך, לנה.‬
‫-מי?‬
‫היא צריכה הפסקה.‬
‫עכשיו.‬
‫זה בסדר. הכול בסדר.‬
‫תירגעי.‬
‫תנשמי לאט.‬
‫הכול בסדר.‬
‫אני...‬
‫אני צריכה לדעת.‬
‫מה?‬
‫אם אני בהיריון.‬
‫בואי, אימא.‬
‫את צריכה לשבת פה, אימא.‬
‫כמו שאת תמיד עושה.‬
‫ועכשיו את מספרת לנו סיפור. כמו תמיד.‬
‫אני רוצה סיפור על מטוסים.‬
‫לא. אני הגדולה ואני בוחרת.‬
‫את תמיד רוצה להחליט.‬ ‫-מספיק.‬
‫אם לא תגיעו להסכמה, אין סיפור.‬
‫קומי, לנה.‬
‫אימא.‬
‫לנה.‬
‫נא...‬
‫לקום‬
‫עכשיו.‬
‫את חייבת לקום, אימא.‬
‫אתה באמת לא רוצה?‬
‫קארין.‬
‫לוקחים אותה מכאן.‬
‫כן.‬
‫לוקחים אותה ממני.‬
‫מתיאס.‬
‫אני לא אברח.‬
‫זו חגורת בטיחות.‬
‫כדי שלא יקרה לך כלום.‬
‫להתראות, גוליית הקטנה.‬
‫להתראות, האחות רות.‬
‫לאן לוקחים אותה?‬
‫זה בוודאי מתואם עם שירותי הרווחה...‬
‫מתיאס?‬
‫עץ.‬
‫אופניים.‬
‫רמזור.‬
‫אנשים.‬
‫ספסל. קטנוע.‬
‫אוטובוס.‬ ‫-האנה.‬
‫את אוהבת מוזיקה?‬
‫אני אוהב מוזיקה. זה עושה לי מצב רוח טוב.‬
‫האחות רותי אמרה לך לאן ניסע?‬
‫למרפאה לילדים עם מחלות נפש‬ ‫או עם הפרעות רגשיות.‬
‫אבל אני לא חולה.‬
‫זה מקום נחמד.‬
‫באמת. יש לנו ספרייה.‬
‫יש שם ילדים. יש גינה.‬
‫זה ימצא חן בעינייך.‬
‫קפוצ'ינו?‬
‫סוכר אחד.‬
‫איפה מתיאס?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אני מצטער על קודם.‬
‫זה בסדר.‬ ‫-הוא פשוט...‬
‫את בסדר?‬
‫אתה יודע...‬
‫המצב ממש השתפר לאחרונה.‬
‫הוא אפילו רצה לבוא לקבוצת תמיכה.‬
‫לפעמים הוא כמעט חזר לעצמו.‬
‫הוא צחק.‬
‫מתיאס?‬
‫תכננו לנסוע לפריז בשבוע הבא.‬
‫ליום הנישואים שלנו.‬
‫באמת חשבתי שחל שינוי.‬
‫ועכשיו...‬
‫ואתה?‬
‫מה שלומך?‬
‫יציב.‬
‫טוב לחזור לעבודה.‬
‫אבל אתה לא נראה טוב.‬
‫תודה.‬
‫קארין, אולי תלכי הביתה?‬ ‫-כן.‬
‫אתקשר אלייך אם יהיה משהו חדש.‬
‫טוב, הגענו.‬
‫עוד שיר אחד.‬
‫בסדר.‬
‫- קארין -‬
‫- חמש שיחות מקארין -‬
‫לא, כבר ניסיתי שם.‬
‫אין לך עוד מספר טלפון בשבילי?‬ ‫-ותחום השיפוט?‬
‫זה עדיין בבירור.‬ ‫-כן, אמתין.‬
‫זה שטח צבאי. ללא אישור...‬
‫הילד שנמצא שם...‬ ‫-שכנראה נמצא שם.‬
‫הוא בן שמונה, לכל היותר.‬
‫אם הוא עדיין בחיים,‬ ‫הוא יושב איפשהו שם ליד אביו המת.‬
‫מקס, יש לך ילדים.‬
‫תאר לך שזה היה אחד מילדיך.‬
‫שלום.‬
‫איידה קורט, משטרת אאכן.‬ ‫אתה אחראי לשטח הזה?‬
‫כן.‬ ‫-נפגשנו בזירת התאונה.‬
‫קיבלתם רשות?‬
‫עם מי צריך לדבר?‬
‫עם נאט"ו, כמובן.‬
‫עם מי בדיוק?‬ ‫-אין לי מושג. במשרד יודעים.‬
‫תן לי את המספר.‬
‫אין שם אף אחד עדיין. זה תחת האחריות שלי.‬
‫אתה מכיר את המתחם הזה?‬
‫לא. אני בודק את הגדרות מבחוץ.‬
‫אסור לי להיכנס.‬
‫זה אזור סגור.‬ ‫-כן.‬
‫קדימה.‬
‫תראה לי תעודה מזהה.‬
‫ואז תצטרך לתת לי הצהרה.‬
‫כשיתקבל אישור מיחידת הימ"מ,‬ ‫ניכנס עם הכלבים. בסדר?‬
‫מקס נכנס, אנחנו מחכים ל...‬
‫הבוס שלי אומר שזה שטח של נאט"ו‬ ‫תחת חוק צבאי. ללא אישור, אסור לך...‬
‫תעצרי! מטענים ממולכדים!‬ ‫יש כאן מוקשים בכל מקום!‬
‫- מבוסס על הספר "ילדה יקרה"‬ ‫מאת רומי האוסמן -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬