Det här är min mammas och pappas historia.
Och om hur de blev kära.
Det var väldigt sent på kvällen och mamma var ute ensam.
Hon var väldigt rädd för hon var vilse.
Men då kom min pappa.
Han dyker plötsligt upp och räddar henne.
De blir kära från första ögonblicket.
De flyttar in i ett hus och får barn och är en lycklig familj.
ÄLSKADE BARN
SLÄKTINGEN
Hur är det möjligt?
Flickan...
Hon ser ut som vår dotter.
Men som barn.
Ja, precis som Lena i den åldern. Som en klon.
- Vi var grannar förr. - Här.
Kvinnan har ärret, Gerd.
Men det är inte hon.
Är du säker?
Doktorn sa att med alla skadorna i ansiktet skulle det bli svårt att...
Skulle jag inte känna igen min dotter?
Flickan sa att offret är hennes mamma.
Varför frågar vi inte kvinnan vem hon är?
Hon har inte vaknat än.
- När hon kan förhöras... - Kan man inte väcka henne?
Nej, det kan man inte.
Jag behöver Lena Becks akt och DNA-profil.
Jag ordnar det.
Flickan berättade för sköterskan om ett hus.
Vilket hus?
- Det finns tydligen ett barn till där. - Ett barn till?
Hannahs lillebror.
Det var underbart, Lena.
Tack.
Ni kan åka hem.
DNA-jämförelsen tar åtta, ibland nio timmar.
Jag meddelar så snart vi har fått svar.
Jag stannar här med mitt barnbarn.
Vet ni er dotters blodgrupp?
AB-negativ, som jag.
Tack.
Du är en nära vän till familjen.
- Matthias och jag var vänner... - Och du ledde utredningen.
- Och din chef hade ingen åsikt om det? -Är det här ett förhör nu?
Visste han om det?
Jag talade inte högt om det då.
Du äventyrade utredningen.
Varje misstanke, varje ledtråd, kunde ha saboterats på grund av jäv.
Därför behöver ingen få veta det.
Helvete!
Det här, den här flickan, den här kvinnan, det är första ledtråden på 13 år.
- Har det inte funnits nån ledtråd innan? - Inget konkret.
Vi provade allt då. En stor sökoperation, vädjan i tv,
ett särskilt utredningsteam med flera poliser och drygt 2 000 tips.
Det gav ingenting.
Och sen vet du hur det blir: Nya fall, nya namn på väggen.
Ibland hör nån av sig i tron om att de har sett henne.
Jag vet inte, på Teneriffa, på nåt McDonald's eller...
Ja?
Jag kommer.
Skicka lägesdata, okej?
Paret Beck vill inte åka hem.
- Kan du...? - Ja.
- Om patienten vaknar... - Så pratar jag med henne och hör av mig.
Jag lovar.
Lei!
Jag ska ta hem dig,
Hannah.
Jag heter Gerd Bühling.
Kriminalpolisen Düsseldorf.
Jag vill ställa några frågor.
Hör du mig?
Kan du ge mig ett tecken? Röra ett finger?
Du har ärret, men du är inte Lena.
Vem är du?
Berätta.
Vad heter du?
Säg vad du heter.
- Allt är okej! Vad gör du här? - Bühling, kriminalpolisen.
Andas lugnt. Du är på sjukhus.
Du var med om en olycka. Andas lugnt, in och ut.
Om du skriker, dödar jag dig.
Gör exakt som jag säger, annars dödar jag dig.
Om du tänker fel, dödar jag dig. Såna är reglerna, Lena!
- Vad heter du? - Sluta!
Jag...
Jag heter...
...Lena.
Nu var du duktig, Lena.
Upp med dig nu och gör ditt jobb.
Klockan 07.45:
Frukost till barnen.
Ett glas mjölk, en vitaminbar.
Barnen behöver en fast daglig rutin. De behöver regler.
Och de behöver en mor som tar hand om dem.
Fånga mig om du kan, dummer!
Du kan inte ta mig!
Jag hämtar Fröken Tinky, så biter hon dig.
Tyst på er!
Mamma?
Ska jag hjälpa dig?
Hjälp mig. Snälla, hjälp mig.
Förlåt.
- Förlåt mig. Gjorde jag dig illa? - Nej.
- Du skulle aldrig skada mig, mamma. - Förlåt mig.
Pappa! Mamma får anfall igen.
Han skapar dag och natt.
Som Gud.
Jag ska ta hand om Hannah.
Förstår du?
- Var har du varit? - Cappuccino, en sockerbit.
Jag har sjukanmält mig på skolan och meddelat ditt kontor.
Toppen.
Kvinnan blev påkörd av en bil.
Vi antar att det finns ett barn till på platsen som hon rymde från.
En pojke, Jonathan, cirka åtta år gammal.
Vi hoppas att han lever.
Ines?
Det är nån här.
Vi packar ihop.
-Är vägen avstängd? - Den kommer att vara det ett tag.
Vad har hänt?
En olycka.
- Vilket stort pådrag för en olycka. - Kör du ofta förbi här?
Det är en genväg.
- Du är vakt? - Vad ser det ut som?
Du passerade möjligtvis inte här igår natt också?
Igår natt?
Mina rundor är morgnar och kvällar. På natten är det kolsvart.
Kör försiktigt.
Vad har hänt här?
- Ja? - Hej, det är Bühling.
Patienten vaknade en kort stund.
- Nå, vad sa hon? - Bara att hon heter Lena.
- Men det är inte hon? - Nej.
Och ärret som fru Beck nämnde?
Hon har det, men det är nytt.
Märkligt.
- Okej, om det kommer fram nåt nytt, så... - Jag hör av mig i så fall.
- Jag kan tänka mig det. - Det är nog hon.
Helvete. Var är vi?
Så där. Först och främst, ät lite frukost.
Och se, dr Hamstedt är också tillbaka.
God morgon, Hannah.
Det gör ont.
Förlåt.
Är morfar fortfarande här?
Vilken morfar?
Morfar från igår kväll.
Han är min mammas pappa.
Ett par på besök reagerade hysteriskt när de såg Hannah igår kväll.
Den som viskar, den ljuger!
Så det var din morfar du såg igår?
Ja.
Har du träffat honom förut?
Var?
På en resa.
Men det är en hemlis mellan mamma och mig.
Morfar.
- Det är omöjligt. - Hon säger att hon har besökt honom.
Tror du henne?
Det är möjligt att hon förvränger delar av verkligheten.
Åtminstone till viss del, så den passar hennes egna upplevelser och känslor.
Hennes påståenden kan ligga nära verkligheten,
fast det inte gick till exakt så.
- Det betyder inte att hon ljuger. - Vänta lite.
Är det möjligt att Hannah faktiskt har träffat sin morfar förut?
Möjligt är det.
Är han hennes morfar?
Vi vill ta ett DNA-prov från flickan för att kolla det.
Jag behöver klartecken från socialtjänsten först.
Ja.
Mamma och jag åkte på många resor.
Vi åkte till havet och till Paris.
- Vi åkte till och med upp i Eiffeltornet. - Eiffeltornet?
Eiffeltornet är 324 meter högt.
Det byggdes för att fira 100-årsjubileet av franska revolutionen.
Titta, Hannah.
Till dig.
Så att du slipper få ont i ögonen.
En gåva är en gåva. Att ta tillbaka den är stöld.
Precis. Ta på dig dem.
Ska du och jag titta ut tillsammans?
Nåt nytt?
Patienten sa att hon heter Lena.
Jag vet att det inte är hon, men...
Men det finns nåt annat.
Flickan,
Hannah...
...säger att du är hennes morfar.
Matthias, jag måste fråga dig nu...
- Har du träffat flickan förut? - Gerd?
- Har du träffat flickan förut? - Vad är det för fråga?
Hannah påstår att hon kände igen dig.
Vad tror du?
Tror du att jag kidnappade Lena?
Min egen dotter?
Matthias, jag...
Okej.
Ingen fara.
Är det möjligt att Matthias har sett flickan förut?
Du är galen.
Du är jätteduktig.
Så där.
Då överlämnar jag den här. Vi ses där nere sen.
Vet du, Hannah,
dr Hamstedt ska ta med dig till sitt sjukhus.
Kan jag inte få stanna här hos dig?
Det går tyvärr inte, raring.
Men jag hälsar på dig där, okej?
Får jag träffa mamma nu?
Ja, det får du.
Men det borde nog förbli vår lilla hemlighet.
Körber med May. Vi har ett fynd. Jag upprepar, vi har ett fynd.
En tygbit i ett stängsel.
Det ser ut som ett avvecklat militärområde.
Skicka genast koordinaterna till teamet.
Uppfattat.
Han är alltid hos dig.
Är allt bra?
Fyndplatsen är där borta.
- Bakom stängslet? - Precis.
Fan också.
Gör henne inte upprörd. Patienten behöver vila.
Jag vet att du inte är Lena.
Vill du inte säga ditt riktiga namn?
Kände du Lena?
Den här polisen pratar om dig i dåtid, Lena, men...
Men om du inte finns längre, så hände...
Då hände allt det här mig.
Har du träffat henne?
Hur...
Hur var hon?
Hon var...
...förtjusande.
En underbar person.
Hon var livsglad, smart... Alla gillade henne.
Jag trodde att hon skulle bli författare eller målare.
Hon var duktig på att rita.
Men sen läste hon juridik.
Hon gick fjärde terminen.
Hon hade livlig fantasi.
Hon hittade på de vildaste historierna och kunde berätta dem otroligt väl.
Hon hade allting framför sig.
Hela livet.
Och sen, efter en fest...
...försvann hon bara.
Enligt de andras vittnesmål
hade hon både druckit mycket och tagit annat...
Hennes sista samtal var kl. 04.10. Hon var på väg hem då.
Okej, ja. Jag var i badrummet med Flo, om du nu så gärna vill veta det. Än sen?
Han flirtade med dig, men...
Han är så med alla tjejer!
Lucie...
Lucie?
Sen stängdes hennes telefon av och hon var borta.
Flo?
Som uppslukad av jorden.
Är det du?
Vi övervägde alla möjligheter.
Partygäster, andra studenter.
Vi misstänkte hennes pojkvän eller snarare hennes expojkvän.
Deras relation var konstant på och av.
Men faktum är
att vi än idag inte vet vad som hände henne då.
Jag berättar allt det här
för att Lenas föräldrar är här.
De har letat efter sin dotter i nästan 13 år.
Så om du kan hjälpa oss på nåt sätt...
Han...
Jag är alltid hos dig, Lena.
- Jag är alltid hos dig. - Vem?
Hon behöver en paus.
Nu.
Nu!
Det är okej. Ingen fara.
Lugna dig.
Andas lugnt.
Det är ingen fara.
Jag...
Jag måste få veta.
Vad?
Om jag är gravid.
Kom, mamma. Du måste sitta här, mamma.
Det är så du alltid gör.
Nu berättar du en historia, som alltid. Jag vill höra om flygplan.
Nej, jag är äldst. Jag får välja.
- Du vill alltid bestämma! - Nog!
Ni bråkar, så det blir ingen saga.
Upp med dig, Lena.
Mamma.
Lena,
stå
upp
nu.
Ställ dig upp, mamma.
Vill du inte ha?
Karin?
- De för bort henne. - Ja.
De tar henne ifrån mig.
Matthias?
Jag ska inte rymma.
Det är ett säkerhetsbälte.
Så inget kan hända dig.
Vi ses, lilla Goliath.
Vi ses, syster Ruth.
Vart för de henne?
De har förmodligen ordnat nåt med socialtjänsten...
Matthias?
Träd.
Cykel.
Trafikljus.
Människor.
Bänk.
Skoter.
- Buss. - Hannah?
Gillar du musik?
Jag gillar musik. Det gör mig alltid på gott humör.
Berättade syster Ruth vart vi ska?
Till en klinik för barn med psykisk eller känslomässig sjukdom.
Men jag är inte sjuk.
Det är trevligt hos oss. Verkligen. Vi har ett bibliotek.
Det finns andra barn. Det finns en trädgård.
Du kommer nog att gilla det.
Cappuccino?
En sockerbit.
Var är Matthias?
Jag vet inte.
- Förlåt för tidigare. - Visst.
Han är bara så...
Mår du bra?
Vet du...
Det har varit bättre på sistone.
Han ville följa med till stödgruppen.
Ibland var han som sitt gamla jag.
- Han skrattade. - Matthias?
Vi planerade att åka till Paris på vår bröllopsdag nästa vecka.
Jag trodde att vi hade kommit vidare.
Och nu...
Och du? Hur mår du?
Jag är stabil.
Det känns bra att jobba igen.
Men du ser hemsk ut.
Tack.
- Karin, varför åker du inte hem? - Ja.
Jag ringer om vi får reda på nåt nytt.
Okej, då var vi framme.
En sång till.
Okej.
FEM MISSADE SAMTAL KARIN
Nej, jag har redan försökt där. Finns det inget annat nummer?
- Och jurisdiktion? - Vi väntar på info.
Ja, jag väntar.
Det är militärt område. Utan tillstånd...
- Pojken där inne... - Som troligtvis är där inne.
Han är max åtta år.
Om han ens lever, sitter han där bredvid sin döda far.
Max, du har egna barn.
Tänk om det var en av dina pojkar.
Hej.
Aida Kurt, kriminalpolisen Aachen. Är du ansvarig här?
- Ja. - Vi sågs vid olycksplatsen...
Har ni tillstånd?
- Vem kan ge mig det? - Nato, så klart.
- Vem exakt? - Inte vet jag. De på kontoret vet.
- Okej, ge mig numret. - De är inte där nu. Jag bevakar platsen.
- Känner du till området? - Nej, jag kollar stängslen utifrån.
Jag har inte tillträde.
- Området är avspärrat. - Ja.
Vi går in!
Jag behöver se din legitimation. Sen vill jag höra dig.
När insatsstyrkan ger klartecken, går vi in med hundarna.
Max gick in. Vi väntar bara på...
Min chef säger att anläggningen skyddas av militär lag.
Utan tillstånd, får ni inte...
Stopp! Försåtsmineringar! Det är minor överallt här.
BASERAT PÅ BOKEN "ÄLSKADE BARN" AV ROMY HAUSMANN
Undertexter: Marie Roos