Hur mår du, Lena?
Jag heter inte Lena.
Hördu!
Hallå!
Hallå! Hjälp!
ÄLSKADE BARN
HUSET
Nej!
Ja, för helvete! Jag visste det, men vad ska jag göra?
Ska jag bara vänta på att rätt myndighet en dag, kanske...
Så fort vi har hittat pojken, kan ni avstänga mig, ingen fara!
Nej! Nej, absolut inte.
Vi behöver bombtekniker plats nu. Genast!
Faran är fortfarande överhängande!
Ja.
Vi går inte in innan dess,
men tänk om barnet går runt därinne och blir nästa sak som flyger i luften?
Det är en kamera. Så vi ser vem som kommer och går.
Behöver du nåt mer?
Är du hungrig eller törstig? Har du några frågor?
Då ska du få göra dig hemmastadd, okej?
Jag är en stor flicka.
Jag mindes allt exakt.
Jag gjorde allt rätt.
Är du törstig, Lena?
Först färgar vi ditt hår.
Sen får du dricka.
Som du vill.
Du får fundera på saken.
Är det ett ja?
Ja.
Då gör vi dig fin nu, Lena.
Det där ärret du har där...
Lena var tio.
Hon tog grilltången från den heta grillen.
På min födelsedagsfest.
Det är nästan perfekt, Lena.
Bara en sak till fattas.
BOMBTEKNIKER
- Alla samlas här. - Samlas runt.
Okej.
Vid klartecken, går vi in med hundarna.
Vi går in i lokalerna med fyramannateam.
Tack.
Tjänstemannen på Nato-basen säger att minorna inte är militärens.
Allt explosivt rensas bort när en anläggning stängs.
Och...
...han ville veta ditt namn.
- Jag beklagar - Vad?
Tja...
Alltihop.
Okej, då var vi framme. Det blir 183,70 euro, tack.
Matthias?
Vad gör du?
Jag gör i ordning Lenas rum.
- För vad? -Åt Hannah, om hon kommer på besök.
Jag väntade på dig på sjukhuset. Jag var orolig!
Jag fick ta taxi hem!
Hej då, mamma. Ha så kul i Paris.
Oroa dig inte. Jag håller koll på allt här.
Köp nåt åt mig, okej?
Kolla.
Tror du att Hannah gillar det?
Jag kan måla om det.
- Vi vet inte ens om hon är Lenas dotter. - Så klart att hon är.
Innan DNA-svaren kommer in...
Jag behöver inget DNA-prov för att känna igen mitt barnbarn.
Och varför kände hon igen dig?
- Varför? - För att hon kände det, precis som jag.
- Det är Lenas dotter. Jag såg det direkt. - Hur kände hon igen dig?
Kontroll skapar trygghet.
Regler...
...skapar trygghet.
Trygghet är det viktigaste i livet.
Från och med nu ska du lyda reglerna:
ordning,
disciplin,
ärlighet,
respekt.
När jag kommer in, står du med utsträckta händer
så att jag genast kan se dig.
Du använder toaletten kl. 07.00,
klockan 12.00,
samt kl. 17.00 och 20.00.
Jag hjälper dig med personlig hygien. Akta din favoritblus! Håll upp armen!
Jag vill åka hem.
- Jag vill hem. - Du är hemma, Lena.
Jag vill åka hem.
Du är i säkerhet här.
Vilken dag är det idag?
Tisdag.
Den 6 september.
Vad heter du?
Fem månader.
Fem...
I fem månader, var du...
Flickan, Hannah,
var hon också där hela tiden?
Fanns det en pojke också?
Jonathan.
Är du vaken?
Jonathan, var inte så hårdhänt.
Jag ville bara se om hon hade vilat klart.
Se, mamma är tillbaka.
Hej, mamma.
Du är vacker.
Dina barn har saknat dig.
Hjälp mig.
Okej, klockan är snart åtta, när du ska gå på toa.
Innan dess, lägger du barnen.
De är inte mina barn.
Jo, Lena. De är dina barn.
Jag är din make.
Vi är en lycklig familj.
Men de är inte mina...
Du har ingen annan längre.
Bara oss.
Du kommer att må bättre när du inser det.
Sök.
Stopp!
Hunden indikerar.
Ja?
- Är du fortfarande med patienten? - Ja, det är jag.
Är hon kontaktbar?
Ja, hon är vaken.
Vi har nog hittat huset.
Vi vet inte om det är nån där inne, redo att spränga allt.
Förutom pojken, vem kan vara i huset?
Han.
Jag slog honom...
...med en snöglob...
...en gång i tinningen.
- Okej, vi går in. - Ja.
Polisen!
Rör dig inte! Polisen!
Polisen! En person på marken!
Polisen! Ligg stilla!
Personen på marken är död!
Rum två tomt!
Rum tre tomt!
Rum fyra tomt!
Aida?
Han...
Förövaren...
Hans ansikte...
Hans ansikte är söndertrasat.
Pojken, då? Ser du honom?
Aida?
I barnens rum.
I barnens rum, under sängen.
Han är här.
Hej.
Jag heter Aida.
Jonathan gjorde allt rätt.
Säg det till honom.
Hörde du det?
Jonathan,
du gjorde allt rätt.
Jag har honom.
De har pojken.
Mannen, då?
Han är död.
Jag heter Jasmin.
Lena, det bryter mot reglerna.
Jasmin Grass.
Du vet att jag måste straffa dig nu!
Var bor du, fröken Grass?
I Freiburg.
Varför gör du så här, Lena?
Nej, i Düsseldorf.
Du är otacksam och hemsk.
Kan vi kontakta nån åt dig?
Min pappa.
- Ulrich Grass. - Okej.
Fröken Grass, jag ringer honom nu.
Tack.
Gråt inte nu
Jag har dig här hos mig
Älskling, nu är du trygg hos mig
Jag ska hålla dig
I mitt hjärta
Det är ingen fara.
Allt kommer att ordna sig.
Gråt inte mer
Jag ska följa dig
Stanna hos mig
Jag finns här intill dig
Kollegorna i Freiburg är på väg till din pappa nu.
Visst sa du att du bara slog honom en gång?
Ja?
- På fotot... - Vilket foto?
Vilket foto?
- Det kan inte användas för identifiering. - Jag måste få se.
- Det går inte, fröken Grass. - Jag måste få se honom!
Jag måste få se honom!
- Det där var inte jag. - Du kanske inte minns.
- Nej. - Det var självförsvar.
Det var inte jag.
- Det var inte jag! - Lugna dig.
- Hon heter Jasmin Grass. - Det var inte jag!
Ut! Jag ger dig nåt lugnande.
- Men snögloben, den... - Ut!
- Den gick sönder. - Genast.
Den sprack.
Lugna dig, fröken Grass.
- Den sprack! - Hör du mig?
- Den sprack. - Andas lugnt.
- Det var inte jag. - Andas in. Ta ett djupt andetag till.
Gerd?
- Kom du hem ordentligt? - Ja.
-Är han också där? - Ja.
De hittade huset och pojken. Han mår bra, under omständigheterna.
Vi fann även förövaren, död.
Karin, hörde du?
Och Lena?
Nej, inget än.
Du måste hitta henne.
- Hej. - Hej.
Jösses. Hej.
RÄDDNINGSTJÄNSTEN
Jag har dig. Det är okej.
Allt är okej.
Hannah, se vem som är här.
Din syster är också här.
Så där.
Du måste släppa mig nu.
Var är Fröken Tinky?
Hon kanske gömmer sig hemma hos er.
Jag ber dem leta efter henne.
Om du behöver nåt, är jag här bredvid.
Ropa "Shari" jättehögt eller kom ut, okej?
Berättade du om bebisen?
Berättade du för dem om Sarah?
Åh, alla barn kom till Bethlehems stall
Och se denna heligaste av nätter
Vilken glädje vår Fader i himlen ger oss
Väldigt bra. Nu får ni era presenter.
Jonathan, den här är till dig.
Vad säger man?
- Tack, tomten. - Ja.
Du måste skaka den.
Min egen skatt.
Och nu, Hannah.
Känn i botten.
Tack, tomten.
Vad ska den heta?
- Jag ska fråga mamma. - Stopp.
Mamma sover. Hon behöver vila.
Vad sägs om...
...Tinky?
Okej. Fröken Tinky.
Får mamma också paket?
Ja.
Mamma ska ju få en bebis.
-Är du från förbundslandets kriminalpolis? - Bühling.
- Polisassistent Reisig. - Ja.
Var snäll och använd den markerade vägen.
Säg till om du ser en katt.
Den är flickans och heter Fröken Tinky.
Fröken Tinky?
Jag vet, ja.
Jag stannar bara tills kollegorna har blivit uppdaterade om fallet.
Okej, det ska jag göra. Tack, chefen. Det uppskattas.
Ska du ta över nu?
Varför skulle jag det?
En kollega miste en fot på grund av mina order.
Så du borde ha väntat på att Nato kom med nyckeln?
Min chef tycker det.
Och personer från Nato-basen.
Chefen för säkerhetsbolaget som vaktar området, väcker åtal mot mig.
Är du avstängd nu?
Inte ännu.
Det löser sig.
Det är där framme.
Okej, öppna munnen.
Det går fort.
- Jag lovar. - Nej.
Jag gjorde det.
Det är enkelt. Du behöver bara öppna munnen.
Jättebra.
Och då var vi klara.
Ser du?
Och nu har jag nåt åt dig.
Ett par riktigt coola solglasögon.
Är du redo?
Okej.
Hördu.
Du?
Det är ingen fara.
Jag vill inte vara här.
Det är ingen fara.
Jag vill vara med Fröken Tinky.
Och med mamma.
Skrev du ner det?
Jag har aldrig sett såna skador.
Jasmin Grass måste ha fått total blackout.
Vad har vi här, då?
En övervakningskamera.
Den verkar överföra videon via wifi.
Finns det nån router här?
Vi har inte sett nån än.
Jag kollar där ute, okej?
Hannah kallade alltid teckningen för "Morfar".
Hon ville höra historier om honom.
Om hans trädgård med stugan.
Om hortensior och nyckelpigor och jordgubbstårta.
Vid nåt tillfälle, kände jag doften. Doften av jordgubbarna.
DEN HÄR TECKNINGEN FANNS I HUSET, I BARNENS VÅNINGSSÄNG
DET VAR SÅ HANNAH KÄNDE IGEN HONOM
- Hjälp! - Bit honom, Fröken Tinky!
Bit honom!
- Behöver ni fler lådor? - Ja, tack. Ställ dem här.
Mamma lägger er strax.
Återigen, äntligen!
Klockan är åtta. Kom nu.
Gå på toa nu, Lena.
Men jag behöver inte gå.
Jo, det måste du.
Jag behöver inte det.
- Jag hämtar lite material. - Okej.
"Lycka är ett särskilt positivt tillfälle, ett lyckligt öde."
Skriv: "Lycka."
Hur känns lycka?
Kom hit.
Mysigt.
Skönt... och varmt.
Det är nåt här!
Vad är det?
Jag tror att det är routern.
Toppen.
INGEN SIGNAL
Ut! Ut härifrån! Ut, allihop!
- Va? - Ut härifrån! Stick!
- En bomb! - Ut!
Ut! Bomb!
Bort från huset!
Hannes!
Skadorna i ansiktet och på halsen
orsakades utan tvekan av en konkav glasbit.
Djup...
...upp till 17 millimeter.
Första huggets längd...
...upp till 50 millimeter.
Och tjockleken på snöglobens glas
matchar exakt bredden på skärsåren här.
Yun?
Så, på snögloben saknas en stor bit av den baktill.
Den passar perfekt med huggen och skadornas längd.
Men allt det här är från efter döden.
- Va? - Först fick han nacken bruten.
Ett perfekt placerat slag med ett trubbigt föremål räcker. Så. Pang.
Träffar man helt rätt, skiljer man kraniet från halskotorna.
- En luxation av atlantooccipitalleden. - Okej.
- DNA:et, då? - Den avlidnes DNA matchar inte barnens.
- Om han inte är fadern, så betyder det... - Då...
- Då finns det ännu en förövare? - Och antagligen en tredje.
Varför tre?
Eftersom jämförelsen visar att barnen har samma mamma.
Lena Beck.
Men inte samma pappa.
BASERAD PÅ ROMANEN "ÄLSKADE BARN" AV ROMY HAUSMANN
Undertexter: Marie Roos