Як ти, Лєно?
Я не Лєна.
Гей!
Гей! Допоможіть!
ЛЮБЕ ДИТЯ
ДІМ
Ні!
Так! Я знала, чорт забирай! Але що мені було робити?
Може, слід було почекати, доки нарешті якийсь відповідальний орган...
Щойно ми знайдемо хлопчика, можете хоч відсторонити мене, заради Бога!
Ні! Ні, в жодному разі.
Нам потрібна команда зі знешкодження боєприпасів. І негайно!
Бо небезпека досі залишається!
Так.
Звичайно, ми не ступимо туди до того часу.
Але що як десь там ходить дитина,
яка буде наступною, хто підірветься?
Це камера. Щоб ми бачили, хто приходить і йде.
Тобі потрібно ще щось?
Може, ти голодна чи хочеш пити?
Чи є в тебе якісь питання?
Тоді я лишаю тебе тут освоїтися, добре?
Я доросла дівчинка.
Я все точно запам'ятала.
Я все зробила правильно.
Хочеш пити, Лєно?
Спочатку пофарбуємо твоє волосся.
А потім ти попʼєш.
Добре.
Не поспішай і все обміркуй.
Це «так»?
Так.
Тоді зараз ми тебе причепуримо, Лєно.
Цей шрам...
Лєні було десять.
Вона вхопила щипці з розпеченого гриля.
На вечірці на честь мого дня народження.
Майже ідеально, Лєно.
Лишилося лише одне.
КЗБ
Гаразд, підійдіть усі.
Підходьте.
Гаразд.
Коли знешкоджувальна група дасть добро, ми підемо з собаками.
Це означає, що ми зайдемо туди командами по чотири з підмогою.
Дякую.
Офіцер на базі НАТО каже,
що міни ніяк не можуть бути військовими.
Перед закриттям усю територію завжди зачищають від вибухівки.
І...
...він хотів знати ваше ім'я.
-Мені шкода. -За що?
Ну, за...
...за все це.
Гаразд, ми приїхали.
183,70 євро, будь ласка.
Маттіасе?
Що ти робиш?
-Я готую кімнату Лєни. -Навіщо?
Ну, для Ханни. Якщо вона приїде до нас у гості.
Я сиділа у лікарні і чекала на тебе. Я хвилювалася!
Я приїхала сюди на таксі!
Бувай, мамо. Гарної вам подорожі в Париж.
І не хвилюйся, я за всім тут нагляну.
Привези мені щось, гаразд?
Поглянь.
Гадаєш, Ханні сподобається?
Я можу нанести свіжий шар лаку.
Ми ще не знаємо, чи вона справді донька Лєни.
Звісно, що так.
Поки не надійде порівняння ДНК...
Мені не потрібне порівняння ДНК, аби впізнати власну онуку.
А чому вона тебе впізнала?
Чому?
Бо вона це відчула. Як і я.
Це дочка Лєни, я відразу зрозумів.
Маттіасе, чому вона тебе впізнала?
Контроль створює безпеку.
Правила
створюють безпеку.
Безпека — це найважливіше в житті.
Відтепер ти будеш підкорятися правилам:
порядок,
дисципліна,
чесність,
повага.
Коли я заходитиму, ти стоятимеш з витягнутими руками,
щоб я відразу бачив тебе.
Ти користуватимешся туалетом зранку о 7:00,
о 12:00 дня,
а також о 17:00 і 20:00.
Я допомагатиму з особистою гігієною.
Обережно! Це твоя улюблена блузка! Підніми руку!
Я хочу додому.
Ти вдома, Лєно.
Я хочу додому.
Ви тут у безпеці.
Який сьогодні день?
Вівторок,
6 вересня.
Як вас звати?
П'ять місяців.
П'ять...
Протягом п'яти місяців ви були...
Дівчинка, Ханна,
вона теж була там увесь цей час?
Був ще й хлопчик?
Йонатан.
Ти не спиш?
Йонатане, не будь таким грубим.
Я просто хотів перевірити, чи вона вже відпочила.
Бачите, мама повернулася.
-Привіт, мамо. -Привіт, мамо.
Ти чудово виглядаєш.
Твої діти так скучили за тобою.
Допоможіть мені.
Що ж. Вже майже 20:00. Час тобі йти в туалет.
А перед цим уклади дітей спати.
Це не мої діти.
Ні, Лєно. Це твої діти.
Я твій чоловік.
Ми щаслива родина.
Але вони не мої...
В тебе більше нікого немає.
Лише ми.
Тобі стане легше, коли ти це зрозумієш.
Шукай.
КЗБ
Стійте!
Собака щось знайшла.
Так?
Ви досі з пацієнткою?
Так, я з нею.
Вона у свідомості?
Так, вона прокинулася.
Здається, ми знайшли будинок.
Не знаємо, чи є всередині хтось із детонатором,
готовий все підірвати.
Окрім хлопчика, хто ще може бути в будинку?
Він.
Я вдарила його
сніговою кулею
один раз по скроні...
-Гаразд, ми заходимо. -Так.
-Поліція! -Поліція!
-Не рухайтеся! -Поліція, не рухайтеся!
Поліція! Одна людина на землі!
Поліція!
Поліція, не рухайтеся!
Людина на землі: мертва!
Друга кімната — пуста!
Третя кімната — пуста!
Четверта кімната — пуста!
Аїдо?
Тут...
Злочинець...
Його обличчя...
Його обличчя повністю порізане.
А хлопчик? Ви бачите його?
Аїдо?
У дитячій кімнаті.
У дитячій кімнаті, під ліжком.
Він тут.
Агов.
Я Аїда.
«Йонатан усе вірно зробив».
Ви маєте сказати йому це.
Ви це чули?
Йонатане,
ти все вірно зробив.
З ним все добре.
Хлопчика знайшли.
А він?
Він мертвий.
Мене звати Ясмін.
Лєно, це проти правил.
Ясмін Ґрасс.
Ти ж знаєш, що я маю тебе за це покарати!
Де ви мешкаєте, пані Ґрасс?
У Фрайбурзі.
Навіщо ти це робиш, Лєно?
Ні. У Дюссельдорфі.
Ти невдячна і погана.
Ми можемо когось про вас повідомити?
Мого тата.
Ульріх Ґрасс.
Добре.
Пані Ґрасс, я негайно йому подзвоню.
Дякую.
Не плач
Ти зі мною
Любий, тепер ти зі мною в безпеці
Я збережу тебе
У своєму серці
Усе гаразд.
Усе буде добре.
Більше не плач
Я піду з тобою
Залишся зі мною
Я буду поруч
Колеги з Фрайбурга вже їдуть до вашого батька.
Ви щойно сказали, що вдарили його лише раз, так?
Так?
А на фото...
На якому фото?
-Воно не підходить для встановлення особи. -Я маю його побачити.
Це неможливо, пані Ґрасс.
Я маю його побачити!
Я цього не робила.
Може, ви просто не пам'ятаєте.
-Я цього не робила. -Це був самозахист.
Я цього не робила.
-Я цього не робила. -Заспокойтеся.
-Її звати Ясмін, Ясмін Ґрасс. -Я цього не робила.
Геть! Я дам вам дещо, щоб заспокоїтися.
-Але снігова куля... -Геть!
- ...відразу... -Заспокойся.
...розбилася.
Заспокойтеся, пані Ґрасс.
-Розбилася! -Пані Ґрасс, ви мене чуєте?
-Розбилася. -Дихайте глибше.
-Я цього не робила. -Вдих.
Зробіть ще один глибокий вдих.
Ґерд?
Ти вже вдома?
Так.
Він теж там?
Так.
Вони знайшли будинок. І хлопчика.
З ним усе добре, зважаючи на обставини.
Ми також знайшли злочинця, мертвим.
Карін, ти мене чула?
А Лєну?
Ні, поки що ні.
Ти маєш її знайти.
-Привіт. -Привіт.
Боже. Привіт.
АВАРІЙНА СЛУЖБА
Я з тобою, все гаразд.
Усе гаразд.
Ханно, поглянь, хто тут.
Твоя сестра теж тут, бачиш?
Ось так.
Ти маєш відпустити мене.
Де фройляйн Тінкі?
Може, вона досі у вас вдома і ховається.
Я попрохаю їх пошукати її.
Якщо щось знадобиться, я поруч.
Кличте голосно «Шарі» або заходьте до мене, добре?
Ти розповів їм про дитину?
Ти казав їм про Сару?
Діти, приходьте до стайні у Вифлеємі
І побачте у цю священну ніч
Які радощі приносить нам наш Небесний Батько
Дуже добре.
А тепер ви отримаєте подарунки.
Йонатане, це для тебе.
Що треба сказати?
-Дякую, дід Мороз. -Так.
Її треба потрусити.
Мій власний скарб.
А тепер Ханна.
Нумо, витягуй.
Дякую, дід Мороз.
Як ти її назвеш?
-Піду запитаю маму. -Ні, стій.
Мама вже спить. Їй треба відпочити.
Як тобі імʼя...
Тінкі?
Годиться. Фройляйн Тінкі.
Мама теж отримає подарунок?
Так.
У мами буде дитина.
-Ви колега з земельної поліції? -Бюлінг.
-Офіцер поліції Райсіх. -Так.
Будь ласка, тримайтеся огородженої стежки.
І якщо побачите кішку, дайте знати.
Вона належить дівчинці і зветься фройляйн Тінкі.
Фройляйн Тінкі?
Знаю, так.
Я залишуся, поки колеги не будуть повністю в курсі справи.
Гаразд, домовилися.
Дякую, бос. Я вдячний за це.
Ви продовжите справу?
Чому питаєте?
Колега втратив ногу через мої накази.
То ви мали чекати, доки прибуде НАТО з ключами?
Мій керівник так і думає.
І люди з бази НАТО.
І керівник охоронної компанії, яка контролює ці приміщення,
він подає на мене заяву.
То вас зараз відсторонено?
Ще ні.
Усе буде добре.
Він там, попереду.
Гаразд, відкрий рота, будь ласка.
Це буде дуже швидко.
-Обіцяю. -Ні.
Я вже це зробила.
Це дитячі штуки. Просто відкрий рота.
Дуже добре.
І... готово.
Бачиш?
У мене є дещо для тебе.
Пара дуже крутих окулярів.
Готовий?
Гаразд.
Агов.
Усе гаразд.
Я не хочу тут бути.
Усе гаразд.
Я хочу бути з фройляйн Тінкі.
І з мамою.
Ти це записав?
Я таких ушкоджень ще ніколи не бачила.
Ясмін Ґрасс, мабуть, повністю відключилася.
Що в нас тут?
Камера спостереження.
Здається, передає відео через вай-фай.
-Тут десь є роутер? -Ми ще нічого тут не знайшли.
Я перевірю надворі.
Ханна завжди називала малюнок «Дідусь».
Вона просила розповідати про нього.
Про його сад з дачею.
Про гортензії, сонечок і полуничний торт.
Я навіть почала відчувати їх запах,
запах полуниць.
ЦЕЙ МАЛЮНОК БУВ У ДОМІ. НА ДВОЯРУСНОМУ ЛІЖКУ ДІТЕЙ.
ТОМУ ХАННА ВПІЗНАЛА ЙОГО.
-Допоможіть! -Вкуси його, фройляйн Тінкі!
Вкуси його!
Потрібні ще коробки?
Дякую, так. Постав їх сюди.
Мама скоро покладе вас спати.
Знову, нарешті!
Вже 20:00. Вперед.
Ходи в туалет, Лєно.
Але мені не треба.
Ні, треба.
Мені дійсно не треба.
-Я принесу матеріали. -Гаразд.
«Щастя — це особливо сприятлива мить,
щасливий випадок долі».
Запиши: «Щастя...»
Яке це відчуття — «щастя»?
Ідіть до мене.
Затишно.
Гарно. І тепло.
Тут щось є!
Що там?
Здається, ми знайшли роутер!
Чудово.
НЕМАЄ СИГНАЛУ
Геть! Геть! Всі на вихід!
-Що? -Геть! На вихід!
-Там бомба! -Геть!
Геть! Бомба!
Геть від будинку!
Ганнесе!
Поранення обличчя та горла
були, безсумнівно, спричинені увігнутим шматком скла.
Глибина...
...до 17 міліметрів.
Початкова довжина удару...
...до 50 міліметрів.
Товщина скла снігової кулі
точно відповідає ширині порізів у цих ушкодженнях.
Джун?
Отже, ось там, на сніговій кулі.
На зворотному боці відсутній великий шмат.
І він ідеально пасує до вхідних і розрізних ран.
Але всі вони зроблені посмертно.
-Що? -Спершу йому зламали шию.
Досить одного удару тупим предметом.
Ось такого. Бам.
Якщо влучити точно в це місце,
можна відділити основу черепа від шийного відділу хребта.
Атланто-потиличний вивих.
Гаразд.
А що з ДНК?
ДНК померлого не збігається з ДНК дітей.
-Якщо батько не він, це означає... -Тоді...
Тоді є ще один злочинець?
І, мабуть, третій.
Чому третій?
Тому що порівняння ДНК показало, що в дітей одна і та ж мати —
Лєна Бек.
Але різний батько.
НА ОСНОВІ РОМАНУ РОМІ ХАУСМАНН «ЛЮБЕ ДИТЯ»