JASMIN GRASSOVÁ PŘIHLÁŠKA – COPYWRITER/KA
Jste celkem úspěšná.
Zkušenosti v psychologii reklamy, pak copywriting.
Ty texty jsou skvělé.
Vtipné, kreativní, emotivní, je v nich cit pro vyprávění.
Dělala jsem několik kampaní, taky jako vedoucí na pozici Senior Creative.
Viděla jsem.
Říkám si ale,
jestli pro vás není pozice konceptové vývojářky příliš nízko.
I co se týče platu.
Můžete mě rychle povýšit.
Dobře.
REKLAMNÍ AGENTURA OMEDIA
- Ahoj. - Čau.
- Šlo to skvěle. - Fakt myslíš?
Zítra ti zavolají.
PRAVIDLA
Těšíš se, Leno?
- Ahoj, tati. - Ahoj.
Jsem skoro hotová.
Jak se dnes cítíš?
Dobře.
- Udělám to. - Ne, zvládnu to...
Teď musíš být silná, Leno.
Máš to skoro za sebou.
- Paní Grassová? - Zdravím.
Jak víte, myslím si, že odejít po 14 dnech je předčasné.
Měla byste ještě zůstat.
Už je mi daleko líp.
Prosím, slibte mi, že budete docházet na terapii.
Kolega v Düsseldorfu je skvělý.
Eva tě pozdravuje.
Dvojčata taky. Mají neštovice. Jinak by přijela i Eva.
A zdraví tě Kai.
Jaký Kai?
- Byl zničený, když zjistil... - Takový chudáček.
Kdyby mi skoro rok nezahýbal za bývalou, nebyla bych...
Nic z tohohle by se...
Kai za to nemůže.
Kai je jen...
prostě parchant.
Vážně se nechceš vrátit? Do Freiburgu?
A co tam budu dělat?
Co tady budeš dělat? Nikoho tam neznáš. Nemáš práci.
A byt ještě nemáš pořádně zařízený.
- Bydlela bys u nás a... - Klid, tati.
Vždycky jsem chtěla z Freiburgu odejít.
Obor je tu mnohem větší. Mám tu víc příležitostí.
A už jsem dostala práci.
Přemýšlej o tom, Jassy.
Včera psali, že před tebou věznil další ženu. Linu Beckovou.
Lenu.
Jmenuje se Lena.
- Ty dvě děti... - Už jsem řekla, že o tom nechci mluvit!
- Dobrý. - Zdravím.
Přesně jako ta v domě.
Ano.
Kde je?
Kousek odtud.
Zdravím, pane Bühlingu.
A kde má zbytek?
Nejspíš divočáci.
To řekl myslivec.
Zavolal nás, protože si tu všiml prohlubně.
Našel ji náhodou.
Jsou tu stopy celé skupiny.
Díky.
Z interních zdrojů víme, že policie již našla tělo,
které může souviset s únosem Jasmin G.
Možná jde o Lenu Beckovou –
vysokoškolačku, která beze stopy zmizela před 13 lety.
Navzdory celostátnímu pátrání...
Karin?
Našli jste ji?
Kurva.
Bylo to v rádiu.
Musíme počkat na ohledání...
Prosím. Až něco zjistím...
ozvu se.
Najíme se? Něco nám uvařím.
Tati, čeká tě pětihodinová jízda zpátky.
Promiň, jen teď prostě...
To nic.
Dobře.
Lednice je plná.
Vyvětral jsem.
Pro tebe.
Jeden od vchodových dveří, tři od bytu.
Podle zámečníka je to bezpečnostní zámek.
A na stole máš nový telefon.
Díky.
- Paní Grassová? - Ano.
Bujevic, policie Düsseldorf.
Jen vám jdu říct, že budeme poblíž, ano?
Dobře.
Jassy, klidně tu můžu pár dní zůstat.
V pohodě, tati.
Nemusíš se bát.
Budu v pohodě.
Všechny pozdravuj, jo?
Proč to děláš, Leno?
Je to zbytečné.
Je pořád s tebou.
V nedalekém lese dnes policie objevila tělo ženy.
Předpokládá se, že jde o Lenu Beckovou.
Jako vysokoškolačka beze stopy zmizela před 13 lety
po večírku v Düsseldorfu.
Případ spustil celostátní pátrání...
Zrovna jsem mluvila s Gerdem.
Ještě nevědí, jestli je to Lena.
Myslím, že je to ona.
Tohle je šílené.
Dozvíme se to ze zpráv.
Ze zpráv... že našli naši dceru!
Je to v médiích.
Jak jinak.
Najdeme Lenu a její rodiče se to dozví z rádia.
- Ještě nevíme, jestli je to Lena. - A kdo jiný?
Prosím.
Ten muž z domu.
Tak asi vypadal.
Kolegové se snažili. Nebylo to snadné, byl na maděru.
Grassové není co vyčítat.
Pokud to byla Grassová. Zatím to pořád popírá.
Zatmění mysli.
Nebo možná fakt pomáhala zemřelému?
Pořád si nemyslím, že pachatelů bylo víc.
A i kdyby ano, proč by to tělo nechávali v domě?
Aby nám dali viníka.
Abysme dál nehledali.
Proto ho tak zřídili.
Aby nám co nejdýl trvalo zjistit, kdo to byl.
A zabralo to.
A Jonathana, možného svědka, tam nechají?
To vůbec nedává smysl.
Nevěděli, co s tím dítětem udělat.
Upoutal by pozornost, kdyby u něj najednou byl malý kluk.
Pořád nechápu, proč Jonathan taky neutekl.
- A neopakujte... - Jo, protože je vyděšený.
Jonathan nikdy nebyl venku.
A Hannah?
Hannah je Hannah.
Příště to radši vemte.
Mluvím ze zkušenosti.
Mějte se.
Nashle.
Jde ti to skvěle.
Skvělá práce, Hanno.
Jonathane, jsi na řadě.
No tak, nestyď se.
Výborně, Hanno.
Pojď. Půjdeme spolu.
Tak pojď!
Hanno, klid. Pomalu.
Jestli se nebudeš snažit, zůstaneš tu, až si pro nás přijde táta.
Zůstaneš tu navždycky.
Ale no tak.
To nic, Jonathane. Klid.
Nic se neděje.
Jsem u tebe.
To nic.
Udělala jsem všechno správně.
Na nic jsem nezapomněla.
Jsem velká holka.
Tak jo.
Vzbudím tě na večeři, ano?
Hanno.
Sestro Ruth!
Ahoj, beruško.
Něco ti nesu.
Dárek?
POHÁDKY TISÍCE A JEDNÉ NOCI
„Pohádky tisíce a jedné noci.“
Díky.
Líbí se ti?
To zjistím, až ji přečtu.
To je pravda.
Půjdeme ven a přečteme si kousek spolu?
Podívej.
Dárek.
Děda už tě navštívil?
Navštěvuje mě každý den.
Kromě dneška.
A brzo mě vezme domů.
To je skvělé.
Jonathan půjde taky?
Ne, jen já.
Mě má nejradši.
Hanno, komu jsi před chvílí tu knihu ukazovala?
Tátovi.
Sleduje tě kamerou?
To aby měl jistotu, že dodržujeme pravidla.
Pravidla jsou důležitá.
Když je dodržíš, tak je vše v pořádku.
Když je nedodržíš, dostaneš trest.
Měj se, Goliášová.
Ty taky, sestro Ruth.
Küppersová. Chci mluvit s paní Aidou Kurtovou.
Není to lebka Leny Beckové.
Patří jiné ženě.
Ale...
Mrknul jsem na DNA vlasů v gumičce.
Dva z nich byly Leny Beckové.
Takže tu gumičku nosila i Lena Becková?
Jo, možná.
Ta žena zemřela zhruba před 15 měsíci.
Před 15 měsíci?
Grassovou unesl před pěti a půl měsíci.
Chybí tam skoro deset měsíců.
Kdo v té době hlídal děti a hrál mámu?
Třeba jsou v tom další ženy.
Kromě Leny a Jasmin Grassové...
a té lebky.
Musíme projít celou databázi.
Nejdřív všechny mladé nezvěstné ženy v okruhu 100 km.
Štíhlé, aspoň 170 cm.
Na barvě vlasů nezáleží, ale musí být dlouhé.
- Světlé oči. - Zmizelé posledních pět až šest let.
Proč pět až šest let?
Děti žily s Lenou dost dlouho, aby si pamatovaly její příběhy.
Děda, zahrada, Eiffelovka... To všechno Lena.
Máte k případu moc blízko.
Pokud máme spolupracovat, musím vědět, že vám jde věřit.
Rozumíme si?
Prosím.
Tohle předepsali jedné kamarádce.
Je to zasraná nemoc.
Takže i ona byla v tom domě?
Nebo co to znamená?
Dost možná po Leně...
jako náhrada.
Před paní Grassovou.
Jako náhradu za Lenu.
Takže Lena je mrtvá.
Že ano?
Tohle to znamená.
A pachatel? Víte už aspoň, kdo to je?
Shodu DNA mrtvého muže jsme zatím nenašli.
A co říká Grassová?
Žila s ním pět měsíců! Musí něco vědět!
Paní Grassová se léčí. Má vážné trauma.
Když na ni zatlačíme, vymstí se nám to.
- Takže zase nic nemáte! - Máme důkazy...
Máte dva vlasy v gumičce! Co tam vůbec děláte?
Co myslíš, že celou dobu děláme?
Už 14 dní máme novou vyšetřovací skupinu.
To je podle tebe co?
Forenzní na tom dělá nonstop.
Po celé zemi prověřujeme případy pohřešovaných mužů.
Objíždíme servisy a vrakoviště v Severním Porýní-Vestfálsku.
Hledáme to auto z nehody. Vyslechli jsme 53 lidí,
co teoreticky měli přístup k té armádní základně.
Německou armádu, NATO
i ředitele technických služeb Cáchy. Nic.
Bezpečnostní firmu, co ten areál střežila.
Z 36 hlídačů si za posledních 13 let nikdo ničeho nevšiml.
Stačí ti to?
Tady.
Nesu fotky.
Toho mrtvého z domu.
Vypadal asi nějak takhle.
Tak by vypadal o 13 let mladší.
Pár různých účesů, vousy.
Viděl jsi ho někdy?
Třeba Lenin kamarád?
Ne.
Mám něco udělat s těmi novináři před domem?
Čím míň tě vidí, tím dřív odejdou.
Karin...
Vážně jsem myslel, že ji máme.
Leno.
Otevři oči, Leno.
Vím, že nespíš.
Mám hlad.
Já vím.
Kdy se vrátí táta?
Určitě tu brzo bude.
- Zapomněl na nás. - Nezapomněl!
- To nemůžeš vědět! - Nehádejte se.
Podívejte, co mám.
Podělíme se, jo?
A co ty, mami?
Já nemám hlad.
- Máte sbaleno? - Jedeme na výlet, mami?
Jo! Letadlem!
Vážení cestující, zapněte si pásy, prosím.
Zapněte si pásy, prosím.
Jménem kapitána Goliáše
bych vás ráda přivítala na našem letu na Rajské ostrovy.
Máme povolení ke startu.
Odlétáme a tlačí nás to hluboko do kožených sedaček.
Letíme výš a výš.
Dosáhli jsme 20 000 stop a najednou...
se vznášíme.
Já letím.
Vidím slunce.
Obloha je průzračně modrá.
A mraky světle růžově září.
A pilot už v dálce vidí...
ostrov...
uprostřed nekonečného moře.
Rajský ostrov.
S obřími palmami.
Přesně tak.
Celou noc jsem přemýšlela.
Taky jsem ho nikdy neviděl.
Vracíš se v pondělí do kanceláře?
Vzal jsem si volno.
Cože?
Pochopili to. Klienty mi na pár týdnů převezme Stefan.
Vždyť víš, že ti práce prospívá.
Co dneska plánuješ?
Nátěr domku pro panenky, pak navštívit Hannu.
Půjdeš se mnou?
Ocenila by jednou i návštěvu od babičky.
Prosím, pojď.
Musíte se poznat, než sem přijde.
Přijde sem?
Dva, tři dny. Aby si na nás zvykla. Pak...
To nemůžu.
Je to Lenina dcera.
Ano, přesně.
Denně nám bude připomínat, co se stalo Leně.
To mi nikdo připomínat nemusí.
Nebude to fungovat, Matthiasi... Nemůžu.
Nechci ji tady mít.
Lena by to tak chtěla.
Nemusím ti vidět ruce. Důvěřuju ti.
A jestli jsou špinavé, nevadí.
Ahoj, Hanno.
Našli jste slečnu Tinky?
Bohužel ještě ne.
Ahoj, Jonathane.
Pamatuješ si mě?
Jsem Aida.
Ahoj.
Hanno?
Tenhle muž...
je tvůj táta?
Ano.
Co tenhle muž?
Je tátův kamarád?
To je taky táta.
A tenhle?
Táta.
Takže máš několik tátů, ano?
Táta je táta.
Ta žena z nehody se ve skutečnosti jmenuje Jasmin.
- Hezké jméno, ne? - Lena se mi líbí víc.
Aha.
Byli jste někdy chvíli sami?
Bez mámy?
Jo?
Na jak dlouho?
Osm snídaní.
Pak se máma vrátila.
Když na mámu myslím, vím, že ji miluju.
Protože cítím teplo.
Láska je podobná jako spokojenost.
Hřejivý pocit.
A když myslím na sestru Ruth...
je mi taky teplo.
Paní Küppersová?
Paní Grassová?
Kdo je tam?
To jsem já. Hardertová od vedle.
Nechám vám u dveří nákup, ano?
Díky.
Kolik vám dlužím?
Nic. Váš otec mi hodil do schránky obálku
s nákupním seznamem a penězi.
Brzo se uzdravte.
Když zakřičíš, zabiju tě.
Když neuděláš přesně, co ti řeknu, zabiju tě.
Budeš myslet, na co nemáš, zabiju tě. Taková jsou pravidla, Leno.
UV paprsky jsou elektromagnetické vlny s vlnovou délkou přesahují fialovou
na spektru viditelného světla.
Výborně.
A ještě uši. Můžu?
Pověz, Hanno...
Tvoje máma...
ti vždycky vyprávěla spoustu příběhů.
- Že jo? - Ano.
Řekla ti někdy i o mně? O dědovi Matthiasovi?
A co?
Říkala, že její táta je nejlepší děda na světě.
A babička je nejlepší babička.
A že spolu bydlí v krásném domě.
Se zahradou.
A houpačkou.
A že tam mají spoustu knížek.
Vypadá to jako domácí nehoda.
Pád z žebříku při výměně žárovky.
Ale?
Včera volala na stanici.
A kolega říkal, že zněla dost ustaraně.
A nikdo se jí nezeptal, proč volá?
Chtěla se mnou mluvit.
Nedovolala jsem se jí.
- Proto jsem přišla. - Aha.
Paní Hardertová?
Haló?
Paní Grassová, nerad ruším. Tady Bühling.
Potřebuju si s vámi promluvit.
Bude to chvilka. Slibuju.
Dobrý den.
Můžu dál?
Jak se cítíte?
Držíte se?
Jde to.
Zvládám to.
To rád slyším.
Takhle vám to sluší víc.
Dodržuj pravidla, Leno.
Sousedka mi nakoupila.
Říkal jsem, že vás budu denně kontrolovat.
- Já myslela, že jen zavoláte. - Už máte nový telefon?
Dám vám číslo.
Byl to vždycky ten samý muž?
Další muži tam nebyli?
Jak říkám, furt ten stejný.
Mluvil někdy o kamarádech? O komplicích?
Ne. I když se mě na to pořád ptáte.
- A o jiných ženách? - Cože?
Mluvily děti někdy o jiných ženách?
Jen o Leně.
Vytvořili nám rekonstrukci obličeje.
Do maximální možné míry.
Poznáváte ho?
Vzpomeň si, Leno.
Víš, co se stalo.
Stát!
Slyšíte mě?
Panebože. Zavolám sanitku, jo?
Zavolám sanitku, jo?
Paní Grassová?
Nemusíte se bát.
Státní zástupce vás nebude stíhat.
Už to vyhodnotili jako jasnou sebeobranu.
Ale...
poznáváte ho?
Víš, co máš dělat.
Paní Grassová?
Řekni mu to, Leno!
Ano.
Poznávám ho.
Dobrá práce.
Dobře.
Ty věci...
co se s nimi vypořádáváte,
zpracováváte je...
Chce to čas.
Už konečně chápeš, Leno?
Máš jen nás.
Jsme rodina.
To bude mít někdo radost.
Mám je zabalit jako dárek?
Není třeba. Děkuji.
PODLE ROMÁNU „MILÉ DÍTĚ“ OD ROMY HAUSMANN