Ahoj, Leno.
PRO LENU
Pomoz mi.
- Prosím, vzal jsem i vám. - Děkuju.
Víte...
Děláme svou práci poctivě, takže...
Aha... jasně. Jsem tu kvůli něčemu jinému.
Aha. Kvůli čemu?
Nemůžu o tom mluvit.
Děkuju.
Zůstaň schovaná, jo? Tak, jak jsme si říkali.
- Pane Becku! - Pane Becku!
Pane Becku! Tady!
Pane Becku!
Pane Becku, tady!
Pane Becku, jen moment!
- Neboj se, Hanničko. - Pane Becku! Haló!
Zmizte!
Vypadněte!
Karin...
chci ti představit Hannu.
Hanno, tohle je tvoje babička.
Měli jsme jet domů, dědo.
Ale...
my jsme doma.
Tohle není domov.
Kdo je tohle? Tvoje kočička?
Volala jsem ti. Proč jsi to nebral?
Později, prosím.
Pojď, Hanno.
Ukážu ti tvůj pokoj.
Tak co?
Proč jsi tady?
Já jsem tady, protože se naši rozvádějí
a máma si to na mně trochu vybíjela.
A co ty?
Nesmím s tebou mluvit.
- Cože? - Nesmím s tebou mluvit.
Říká kdo? Tvoje ségra?
Můj táta. Slíbil jsem mu, že s nikým nebudu mluvit.
Říkal, že pro mě přijde, až bude nový domov připravený.
Jonathane, musíš ho nechat spát, ano?
Neruš ho ani se na něj nedívej, rozumíš?
Mám teď moc práce, takže tě nemůžu vzít s sebou.
Ale budu tě pořád sledovat.
Postarám se o tebe.
Víš to, že ano?
Raz, dva,
tři, čtyři,
pět, šest,
sedm, osm,
devět, deset,
jedenáct, dvanáct...
To jsem nakreslila.
Já vím.
Táta, máma, Jonathan, já a slečna Tinky.
A máma...
je Lena?
Ano.
Skutečná Lena, které ses narodila?
Podle táty to není důležité.
Není důležité?
Je jedno, komu jsme se narodili.
Důležité je, že poslouchá, dodržuje pravidla a miluje nás.
Máma na obrázku drží miminko.
To je Sara.
Naše sestra.
Byla s námi jen chvíli.
- Matthiasi, pojď sem, prosím. - Moment.
Hned.
Nemůžeš si s ní hrát na šťastnou rodinu, jako by nic.
Ale my jsme rodina.
- Hannah je naše vnučka. - Ano!
A kvůli tobě vidí ten blázinec, co je venku!
Vzal jsi ji sem!
Hannah nás potřebuje.
- Potřebuje něco normálního. - Normálního?
Ani neví, co to znamená!
Potřebuje odbornou pomoc od terapeutů.
Na terapie budu brát!
Kam jdeš?
Potřebuju být chvíli sama.
Ano?
Ta lopatka patří domácí ošetřovatelce z Chorvatska.
Dobře.
Porovnání DNA toho chlapa bezpečnostní firmy
se neshoduje.
To jsem čekal.
Jinak by s tím testem nejspíš nesouhlasil.
Ale volám ti proto,
že jsme dostali tip od maastrichtské policie.
Jasper Neeskens. Nizozemec. Od té nehody je nezvěstný.
Jezdil ve stříbrném Volvu V70
a odpovídá naší rekonstrukci obličeje.
A mohl by být jeho komplic?
Ne. Se ženou a třemi dětmi se před čtyřmi měsíci vrátil z Jihoafrické republiky.
Přes deset let tam dělal důlního inženýra.
Nic víc mi na to neřekneš?
Musíš se zeptat Grassové, proč identifikovala někoho jiného.
Jasně, zajedu k ní.
Pokud s tím ten mrtvý nesouvisí, tak...
Proč nám Jasmin Grassová lhala?
Zeptám se jí.
FAKULTNÍ NEMOCNICE CÁCHY TERMÍNY TERAPIÍ
Jasmin Grassová.
Jede mě navštívit otec,
takže bych chtěla přesunout dnešní terapii na příští týden.
Ne, ten den jdu ke gynekoložce.
Kvůli mému těhotenství.
Ano. Díky.
Tak... já se vám ozvu.
Nashle.
Jonathane?
Máš návštěvu.
Babička tě chce poznat.
Bolí ho bříško. Asi moc sladkostí.
Nechám otevřeno. Kdyby něco, zavolejte.
Ahoj.
A je to.
Tak.
Je to lepší?
Mami? Můžeme pokračovat s angličtinou?
Dobře.
Všichni zpátky do třídy.
Honem.
Otevřete si sešity.
- Tak. - Táta!
Výborně, vy dva.
Díky, tati.
Víš, že před dětmi nemáš brečet.
Za to dostaneš trest.
Ale nejdřív těhotenský test.
Hanno! Jonathane! Rychle!
Hanno?
Co tady děláš?
Někdo mi házel kamínky do okna.
A proč jsi vytáhla rolety?
Vytáhly se samy.
Co takhle horké mléko s medem?
Pomáhá, když nemůžeš spát.
Ne, díky.
Na nic jsem nezapomněla.
Udělala jsem všechno správně.
Jsem velká holka.
Pane Becku!
- Jen chvilku! - Pane Becku!
Minutku!
Hanno?
To je máma.
A tam teď jedeme.
Domů.
Ano. Tohle bude náš nový domov.
A všechno bude jako dřív.
Tati? Kde je máma?
A je zpátky.
Chceš si na chvíli lehnout, než mámu vyzvedneme?
Je čas, Leno.
Vyjdi bránou. Počkám za rohem.
- Ano? - Gerde?
- Hannah je pryč. - Cože?
Prohledal jsem dům. Včera večer tu byla.
Dveře byly otevřené.
Plyšová kočka a knížka pohádek jsou taky pryč.
- Musíš... - Matthiasi, uklidni se, jo?
Novináři venku by si všimli, kdyby Hannah...
Musela odejít v noci...
Někoho tam pošlu, jo?
Jo.
Když neodejdete, obviníme vás!
Řekli nám...
- Odkud máte tu adresu? - Z esemesky.
- Od koho? - Anonym.
Haló! Ano, pokračujte!
- Ano? - Aido?
- Co? - Zavolej Beckovým.
Ale nejdřív zavolej moje oddělení. Musí tam hned jet.
- A pošli i forenzní, jo? - Co se děje?
Hannah zmizela. Asi včera v noci.
A kde jsi? Snažila jsem se ti...
Já...
Kurva!
- Gerde? - Pak ti to vysvětlím.
Zjisti, jestli šéf té bezpečnostní firmy...
- Rogner a syn. - Jo.
Jestli má nějaké vazby na Beckovy.
Dobře, zjistím.
Takhle, tati?
To není nutné.
Jak se cítíš, Leno?
Dobře.
Jsi těhotná?
To je krása.
Kam jedeme?
Do našeho nového domova, mami.
Tati?
Ano, beruško?
Mohla by s námi jet domů i sestra Ruth z nemocnice?
Jako babička?
Všechny děti mají babičku a dědu.
To ano, ale oni nebydlí vždycky s rodinou.
Ale tys taky v domě bydlel s babičkou a dědou.
Ale pro mě byli jako rodiče.
Co tvoji biologičtí rodiče?
Co s nimi?
Prosím, tati. Vezmeme si sestru Ruth jako babičku?
Hanno, to bohužel nejde. Ale můžeš si přát něco jiného, ano?
Cokoliv?
Cokoliv.
Slibuju.
Tak chci jet k moři, než pojedeme domů.
K majáku, co vypadá jako z cukrkandlu.
Kde to je?
Děda říkal, že v Egmondu.
Beck...
Zákazníka jménem Beck bohužel nemáme.
Daňový poradce, Meerbusch u Düsseldorfu. Možná před 13 lety.
To mohlo být před přesunem firmy do Cách.
Podívám se do šanonů v archivu.
Než jsem nastoupila, všechno bylo na papíře.
To je Rogner starší?
Ano.
Lars Rogner je otci hodně podobný.
To je jeho dědeček.
A tohle?
Taky Rogner starší.
Se svou ženou a dcerou. A malý Lars.
To je matka Larse Rognera?
Jo. Jednoho dne od nich utekla.
Byla ještě hodně mladá.
A co jeho otec?
O tom se nic neví.
Mám ho.
Beck, daňová kancelář a bydliště.
Do obou jsme v roce 2002 instalovali alarm.
Naposledy jsme tam měli výjezd před skoro 13 lety.
Planý poplach. Někdo tam zajel a restartoval systém.
Do prdele.
Kurva!
Mönchengladbach má předvolbu 02161
- a pak třikrát 27. - Dobře.
- Oni to vypnou. - Díky!
- Není zač, Leničko. - A fakt mě to mrzí!
Pozdravuj mámu, jo?
Užijte si výročí.
Jen přijdu na víkend pohlídat psa a stane se tohle.
- Otočte se, prosím. - Dobře.
Abrakadabra.
Díky moc!
A fakt se omlouvám.
Zasloužíme si zmrzlinu, ne?
- Dobře. - Super.
Proč já?
Proč jsi mě nechal naživu?
Proč jsi nechal jít i Hannu?
To je přece jasné, mami.
Protože jsem chtěla.
Je rozbitý.
Můj poklad je rozbitý.
Dej to sem. Pořežeš se.
Zůstaň tady a ukliď to, Jonathane.
A vyčisti koberec.
Já půjdu najít mámu.
Až se táta probudí, řekneš mu to. Rozumíš?
Hej, jste v pořádku?
Slyšíte mě?
Zavolám záchranku, ano?
Zavolám záchranku, jo?
Mami?
Tati!
Hanno!
Co tady děláš? Mohla jsi umřít! Nemůžeš takhle utíkat!
Běžela jsem za mámou.
Ten chlap ji srazil.
Ale už jsem ho potrestala.
Cože?
Potřebujeme sanitku pro mámu.
Hanno, tohle...
- To nepůjde. - Prosím, tati.
Tuhle mámu si chci nechat.
Vypráví daleko lepší pohádky než ty mámy předtím.
A vypadá jako první máma.
Tentokrát sanitka musí přijet.
Ty pláčeš, beruško.
Tady, tati.
Tím se můžeš bránit, až se probere.
Počkej tady, než se vrátím.
Pamatuješ si všechno?
Ten pán byl hodný a o mámu se postaral.
Zmizel těsně předtím, než přijela sanitka.
A ta nehoda nebyla jeho vina.
Výborně. Brzy zase budeme spokojená rodina, ano?
Vrátím se pro vás, až Leně bude líp.
Tady.
Zavolám sanitku. Až uvidíš modré světlo, utíkej k silnici.
Dohodnuto.
Vím, že všechno uděláš správně.
Jsi moje velká holka.
Chtěla jsem to.
Táta to udělal tak, jak jsem chtěla.
Protože mě má nejradši.
NEZNÁMÉ ČÍSLO
Ano? Bühling.
Tady Teske. Nejsou tu žádné známky vloupání.
Žádné otisky prstů ani stopy.
- Balíme to. - Pardon, jen na moment.
Gerde, co bude teď?
Moji kolegové dělají, co můžou.
Hannah je sama někde venku. Tomuhle světu nerozumí.
- Jestli se jí něco stane... - Matthiasi.
Přivedu ti ji zpátky. Slibuju.
- Ty víš, kde je? - Nemůžu...
- Na silnici A73 za Nijmegenem... - Kurva.
Až půjdete, zavřete za sebou.
Musím...
Kdo je tohle?
Táta. Ale moc starý.
Jde ti to, Jonathane.
A kdo je tady?
Zase táta.
Ale míň starý.
A máma.
Ale jiná.
Řekneš mi ještě něco, Jonathane?
Proč jsi zůstal v domě?
Bylo otevřeno.
Protože Hannah odešla a řekla mi, že tam musím zůstat.
Promiňte.
Nic se neděje.
Pojď sem.
Je poledne.
- Jsme skoro tam. - Potřebuju na záchod.
Tak běž.
Jonathan ho identifikoval. Je to Lars Rogner.
V kanceláři má fotku své matky.
Vypadá přesně jako Lena Becková.
- Rozumím. - Sukně, blůza, všechno.
Nikdo z firmy neví, kam odjel.
Rogner ale zdědil po dědovi dům u Mönchengladbachu.
Jsem na cestě tam.
Do prdele.
Otoč se, prosím.
Prosím.
Kurva.
Vstávej, Leno.
Nejsem těhotná.
A nejsem Lena!
Jsem Jasmin.
Kde je Lena?
Kde jsi ji pohřbil?
Doma.
Na zahradě.
Tak co?
Jak se ti líbí moře?
Jaký je to pocit?
Hezké.
A studené.
Ale i tak je jako štěstí.
Jo.
Jmenuju se Matthias Beck.
Tohle je moje žena Karin.
Před 13 lety se nám ztratila dcera Lena.
Byla to veselá holka.
Ahoj, Hanno.
Zvídavá.
- Ahoj, Benedikte. - A chytrá.
A ráda pomáhala.
Uměla skvěle vyprávět.
A dlouhé roky jsme nevěděli, co se s ní stalo.
A teď jsme ji konečně našli.
Pohřbili jsme ji.
Je tu s námi.
PODLE KNIHY „MILÉ DÍTĚ“ OD ROMY HAUSMANN