‫שלום, לנה.‬
‫- ילדה יקרה -‬
‫- בשביל לנה -‬
‫תעזור לי.‬
‫הבאתי לך אחד. הנה.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו עושים את העבודה כמו שצריך, אז...‬
‫כן, הכול טוב. באתי בגלל משהו אחר.‬
‫מה זה?‬
‫אסור לי להגיד.‬
‫תודה.‬
‫תישארי שם למטה, בסדר? כמו שסיכמנו.‬
‫מר בק!‬ ‫-מר בק!‬
‫מר בק! היי!‬
‫מר בק!‬
‫מר בק, היי!‬
‫מר בק, תישאר לרגע!‬
‫אל תפחדי, האנה מתוקה.‬ ‫-מר בק, היי!‬
‫תתחפפו!‬
‫קארין.‬
‫תכירי את האנה. האנה...‬
‫זאת סבתא שלך.‬
‫היינו אמורים לנסוע הביתה, סבא.‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו בבית.‬
‫זה לא הבית.‬
‫מי זאת?‬
‫זאת החתולה שלך?‬
‫ניסיתי להשיג אותך. למה לא ענית?‬
‫אחר כך, בבקשה.‬
‫בואי, האנה.‬
‫אראה לך את החדר שלך.‬
‫נו?‬
‫למה אתה כאן?‬
‫אני כאן כי ההורים שלי מתגרשים,‬
‫ואימא שלי התחרפנה עליי קצת.‬
‫ואתה?‬
‫אסור לי לדבר איתך.‬
‫מה?‬ ‫-אסור לי לדבר איתך.‬
‫מי אמר?‬
‫אחותך?‬
‫אבא שלי. הבטחתי לו שלא אדבר עם אף אחד.‬
‫הוא אמר שהוא יבוא לקחת אותי,‬ ‫כשהבית החדש שלנו יהיה מוכן.‬
‫יונתן, אתה חייב לתת לו לישון, בסדר?‬
‫אל תפריע לו או תציץ לעברו, הבנת?‬
‫יש לי המון עבודה,‬ ‫אני לא יכול לקחת אותך איתי.‬
‫אבל אצפה בך כל הזמן.‬
‫אני אשמור עליך.‬
‫אתה יודע את זה?‬
‫אחת, שתיים.‬
‫שלוש, ארבע.‬
‫חמש, שש.‬
‫שבע, שמונה.‬
‫תשע, עשר.‬
‫אחת עשרה, שתים עשרה.‬
‫אני ציירתי את זה.‬
‫אני יודע.‬
‫אבא, אימא, יונתן, אני וגברת טינקי.‬
‫ואימא...‬
‫זאת לנה?‬
‫כן.‬
‫לנה האמיתית שילדה אותך?‬
‫אבא אמר שזה לא חשוב.‬
‫לא חשוב?‬
‫לא משנה אם היא ילדה אותנו.‬
‫העיקר שהיא תתנהג יפה,‬ ‫תציית לחוקים ותאהב אותנו.‬
‫האימא בציור אוחזת בתינוק.‬
‫זו שרה.‬
‫האחות שלנו.‬
‫היא לא נשארה לזמן רב.‬
‫מתיאס, בוא רגע.‬
‫בעוד רגע.‬
‫עכשיו.‬
‫אל תתנהג כאילו כלום לא קרה,‬ ‫ותשחק במשפחה מאושרת עם הילדה.‬
‫אבל אנחנו המשפחה שלה.‬
‫האנה היא הנכדה שלנו.‬ ‫-כן.‬
‫ואתה חושף אותה לטירוף שמתרחש מחוץ לבית.‬
‫הבאת אותה לכאן...‬
‫כי האנה זקוקה לנו.‬
‫היא זקוקה לנורמליות.‬
‫נורמליות?‬
‫היא בכלל לא יודעת מה זה.‬
‫היא זקוקה לסיוע פסיכולוגי מאנשי מקצוע.‬
‫אני עדיין לוקח אותה לטיפולים.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫אני צריכה זמן לעצמי.‬
‫כן?‬
‫עצם הכתף שייכת לאחות סיעודית מקרואטיה.‬
‫בסדר.‬
‫בדיקת הדנ"א של הבחור מחברת האבטחה‬
‫חזרה שלילית.‬
‫כך חשבתי.‬
‫אחרת הוא לא היה מסכים להיבדק.‬
‫אבל התקשרתי אליך, כי...‬
‫קיבלנו מידע מקולגה במשטרת מאסטריכט.‬
‫יספר נסקנס, אזרח הולנדי, נעדר מאז התאונה.‬
‫הוא נהג בוולוו V70 כסופה ו...‬
‫הוא מתאים לקלסתרון שלנו.‬
‫ייתכן שהוא שותף לפשע?‬
‫לא.‬
‫הוא חזר מדרא"פ עם אשתו ושלושת ילדיו‬ ‫לפני ארבעה חודשים.‬
‫הוא עבד שם במשך יותר מעשר שנים‬ ‫בתור מהנדס הפקת חומרי גלם.‬
‫זה כל מה שיש לך לומר?‬
‫עליך לשאול את יסמין גראס‬ ‫מדוע היא זיהתה את האיש הלא נכון.‬
‫כן, אני אסע לביתה.‬
‫אם הגבר המת לא קשור לזה, אז...‬
‫למה יסמין גראס שיקרה לנו?‬
‫אשאל אותה.‬
‫- בית החולים האוניברסיטאי של אאכן‬ ‫טיפולים פסיכיאטריים -‬
‫יסמין גראס.‬
‫אבי הגיע לביקור במפתיע,‬ ‫אבקש להעביר את הטיפול של היום לשבוע הבא.‬
‫לא. יש לי תור אצל הגינקולוג שלי באותו יום.‬
‫בגלל ההיריון שלי.‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫אז... בסדר, אני אחזור אלייך.‬
‫ביי.‬
‫יונתן?‬
‫יש לך אורחת.‬
‫סבתא שלך רוצה להיפגש איתך.‬
‫כואבת לו הבטן. כנראה בגלל יותר מדי ממתקים.‬
‫אשאיר את הדלת פתוחה.‬ ‫תקראי לי אם תצטרכי משהו.‬
‫שלום.‬
‫יפה מאוד.‬
‫נהדר.‬
‫יותר טוב?‬
‫אימא.‬
‫אפשר לחזור לשיעור אנגלית?‬
‫טוב.‬
‫כולם, לחזור לכיתה.‬
‫קדימה.‬
‫תפתחו מחברות.‬
‫טוב.‬ ‫-אבא!‬
‫טוב מאוד, שניכם.‬
‫תודה, אבא.‬
‫את יודעת שאסור לך לבכות ליד הילדים, לנה.‬
‫את תקבלי את העונש שלך.‬
‫אבל קודם נעשה בדיקת היריון.‬
‫האנה, יונתן, בואו מיד!‬
‫- איידה -‬
‫האנה?‬
‫מה את עושה כאן?‬
‫מישהו זרק חלוקי נחל על החלון שלי.‬
‫ולמה פתחת את התריסים?‬
‫זה קרה לבד.‬
‫בא לך חלב חם עם דבש?‬
‫זה עוזר כשקשה להירדם.‬
‫לא, תודה.‬
‫זכרתי את הכול בדיוק.‬
‫עשיתי את הכול נכון.‬
‫אני ילדה גדולה.‬
‫מר בק!‬
‫רק רגע!‬ ‫-מר בק!‬
‫רק רגע!‬
‫האנה?‬
‫הנה אימא.‬
‫ולשם נלך.‬
‫הביתה.‬
‫כן. זה יהיה הבית החדש שלנו.‬
‫ואז הכול סוף-סוף יחזור לקדמותו.‬
‫אבא.‬
‫איפה אימא?‬
‫הנה היא שוב.‬
‫את רוצה לנוח קצת לפני שניסע לאסוף את אימא?‬
‫הגיע הזמן, לנה.‬
‫צאי דרך השער. אני אחכה מעבר לפינה.‬
‫כן?‬ ‫-גרד.‬
‫האנה נעלמה.‬ ‫-מה?‬
‫חיפשתי בכל הבית. היא הייתה כאן בלילה.‬
‫הדלת הקדמית הייתה פתוחה.‬
‫גם בובת החתולה וספר הסיפורים נעלמו.‬
‫אתה חייב איכשהו...‬ ‫-תירגע, בסדר?‬
‫העיתונאים בחוץ היו רואים, אם האנה...‬
‫היא בטח יצאה באמצע הלילה...‬
‫אשלח מישהו, הבנת?‬
‫כן.‬
‫נגיש תלונה אם לא תתרחקו מכאן.‬
‫קיבלנו מידע...‬
‫איך קיבלתם את הכתובת הזאת?‬ ‫-במסרון.‬
‫ממי?‬ ‫-בעילום שם.‬
‫שלום! כן, קדימה!‬
‫כן?‬ ‫-איידה?‬
‫כן?‬ ‫-תתקשרי לזוג בק.‬
‫אבל קודם תתקשרי למחלקה שלי,‬ ‫הם צריכים להגיע לשם מיד.‬
‫תשלחי לשם גם צוות זיהוי פלילי.‬ ‫-מה קרה?‬
‫האנה נעלמה. כנראה אתמול בלילה.‬
‫ואיפה אתה?‬
‫ניסיתי להתקשר אליך.‬ ‫-אני...‬
‫לעזאזל!‬
‫גרד?‬ ‫-אני אסביר אחר כך.‬
‫אבל תבררי אם מנהל חברת האבטחה...‬
‫"רוגנר ובנו".‬ ‫-בדיוק.‬
‫אם יש לו קשר לזוג בק.‬
‫טוב, אעשה זאת.‬
‫ככה, אבא?‬
‫אין צורך בזה.‬
‫מה שלומך, לנה?‬
‫טוב.‬
‫את בהריון?‬
‫כמה נחמד.‬
‫לאן אנו נוסעים?‬
‫לבית החדש שלנו, אימא.‬
‫- סיפורי 1001 לילה ולילה -‬
‫אבא?‬
‫כן, יקירתי.‬
‫נוכל לקחת הביתה את האחות רות מבית החולים?‬
‫בתור סבתא?‬
‫לכל הילדים יש סבתא וסבא.‬
‫כן, אבל הם לא בהכרח גרים עם המשפחה.‬
‫אבל אתה גרת עם סבא וסבתא שלך.‬
‫אבל הם היו כמו ההורים שלי.‬
‫וההורים הביולוגיים שלך?‬
‫מה איתם?‬
‫בבקשה, אבא.‬
‫אפשר לקחת את האחות רות בתור סבתא?‬
‫אי אפשר.‬
‫את יכולה לבקש משהו אחר, טוב?‬
‫כל דבר?‬
‫כל דבר.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אני רוצה ללכת לים לפני שניסע הביתה.‬
‫למגדלור שנראה כמו מקל של סוכרייה.‬
‫איפה זה?‬
‫סבא אמר שזה באגמונד.‬
‫בק...‬
‫- רוגנר ובנו -‬
‫מצטערת, אין כאן לקוח בשם בק.‬
‫יועץ מס ממירבוש, ליד דיסלדורף.‬ ‫ייתכן שזה היה לפני 13 שנים.‬
‫אולי זה היה לפני שהחברה עברה לאאכן.‬
‫אצטרך לבדוק בתיקיות שבמחסן.‬
‫עד שהגעתי, הם לא השתמשו במחשבים.‬
‫- מר לארס רוגנר -‬
‫זה רוגנר האב?‬
‫כן.‬
‫לארס רוגנר באמת דומה מאוד לאביו.‬
‫זה סבא שלו.‬
‫וזה?‬
‫גם רוגנר האב.‬
‫עם אשתו ובתו, ולארס הקטן.‬
‫זאת אימו של לארס רוגנר?‬
‫כן. היא פשוט ברחה יום אחד.‬
‫היא הייתה צעירה.‬
‫ומה עם אביו?‬
‫אין לו.‬
‫הנה זה.‬
‫בק, משרד של יועץ מס...‬
‫ובית מגורים.‬
‫שניהם צוידו במערכת אזעקה בשנת 2002.‬
‫הקריאה האחרונה הייתה לפני כמעט 13 שנים.‬
‫אזעקת שווא.‬
‫מישהו הגיע לשם ואתחל את המערכת.‬
‫שיט.‬
‫לעזאזל!‬
‫אפס-שתיים-אחת-שש-אחת למנשנגלדבך,‬
‫ואז 27 שלוש פעמים.‬ ‫-טוב.‬
‫הם יכבו את זה.‬ ‫-תודה.‬
‫אין בעיה, לנה מתוקה.‬ ‫-אני שוב מתנצלת.‬
‫ד"ש לאימא, כן?‬
‫תיהנו ביום הנישואים.‬
‫אני שומרת על הכלב לסופ"ש אחד וזה קורה.‬
‫תביטי הצידה לרגע.‬
‫בסדר.‬
‫הוקוס פוקוס.‬
‫תודה רבה!‬
‫אני מצטערת.‬
‫מגיע לנו גלידה, לא?‬
‫בסדר.‬ ‫-בסדר.‬
‫למה אני?‬
‫למה השארת אותי בחיים?‬
‫למה בכלל שלחת את האנה?‬
‫זה פשוט, אימא. כי רציתי את זה.‬
‫זה שבור.‬
‫האוצר שלי שבור.‬
‫תן לי. זה מסוכן.‬
‫יונתן, תישאר כאן ותעשה סדר.‬
‫ותנקה את השטיח.‬
‫אני אלך לחפש את אימא.‬ ‫כשאבא יתעורר, תגיד לו את זה.‬
‫אתה מבין?‬
‫היי, את בסדר?‬
‫את שומעת אותי?‬
‫אני אזעיק אמבולנס, כן?‬
‫אני אזעיק אמבולנס.‬
‫אימא?‬
‫אבא!‬
‫האנה!‬
‫מה את עושה?‬
‫יכולת למות. אסור לך לרוץ החוצה ככה.‬
‫אבל רצתי אחרי אימא.‬
‫הבחור ההוא דרס אותה.‬
‫אבל כבר הענשתי אותו.‬ ‫-מה?‬
‫צריך אמבולנס בשביל אימא.‬
‫האנה...‬
‫אי אפשר.‬ ‫-בבקשה, אבא.‬
‫אני רוצה להשאיר את האימא הזאת.‬
‫היא מספרת סיפורים‬ ‫יותר טוב מהאימהות הקודמות.‬
‫היא כמו האימא הראשונה.‬
‫הפעם אמבולנס צריך להגיע.‬
‫את בוכה, יקירתי.‬
‫הנה, אבא.‬
‫כדי שתגן על עצמך כשהוא יתעורר.‬
‫תחכי לי כאן עד שאשוב.‬
‫את זוכרת הכול?‬
‫האיש היה נחמד וטיפל באימא.‬
‫הוא נעלם רק לפני שהאמבולנס הגיע.‬
‫התאונה לא קרתה באשמתו.‬
‫טוב מאוד.‬
‫בקרוב נחזור להיות משפחה מאושרת. טוב?‬
‫אחזור אליכם כשלנה תחלים.‬
‫הנה.‬
‫אזעיק אמבולנס.‬ ‫כשתראי אורות כחולים, רוצי לעבר הכביש.‬
‫כפי שסיכמנו.‬
‫אני יודע שתעשי את הכול כמו שצריך...‬
‫ילדה גדולה שלי.‬
‫אני ביקשתי את זה.‬
‫ואבא עשה הכול כמו שרציתי.‬
‫כי אני הילדה האהובה עליו.‬
‫- מספר לא ידוע -‬
‫כן, ביולינג.‬
‫כן, זה טסקה. לא מצאנו סימני פריצה.‬
‫אין טביעות אצבעות או עקבות.‬
‫אנחנו מתקפלים מכאן.‬ ‫-סליחה, אפשר לרגע?‬
‫גרד, מה יקרה עכשיו?‬
‫הקולגות שלי עושים כל מה שאפשר.‬
‫האנה נמצאת לבדה בחוץ,‬ ‫היא לא יודעת להסתדר בעולם.‬
‫אם יקרה לה משהו...‬ ‫-מתיאס.‬
‫אחזיר אותה אליך.‬
‫אני מבטיח.‬
‫אתה יודע איפה היא?‬ ‫-אסור לי לומר.‬
‫כביש איי-73 מחוץ לניימכן...‬ ‫-פאק.‬
‫תסגרו את הדלת כשתצאו, בבקשה.‬
‫אני חייב...‬
‫מי זה?‬
‫אבא.‬
‫אבל בתור זקן.‬
‫אתה ממש מצוין, יונתן.‬
‫ומי זה בתמונה הזאת?‬
‫שוב אבא.‬
‫אבל פחות זקן.‬
‫ואימא.‬
‫אבל שונה.‬
‫אוכל לשאול עוד שאלה, יונתן?‬
‫למה נשארת בבית?‬
‫הדלת הייתה פתוחה.‬
‫כי האנה יצאה ואמרה לי שאני חייב להישאר.‬
‫אני מצטער.‬
‫לא עשית משהו רע.‬
‫בוא הנה.‬
‫עכשיו 12 בצהריים.‬
‫כמעט הגענו.‬ ‫-אני צריכה ללכת לשירותים.‬
‫קדימה.‬
‫יונתן זיהה אותו. זה לארס רוגנר.‬
‫במשרד שלו יש תמונה של אמו,‬
‫היא נראית בדיוק כמו לנה בק.‬
‫אני מבין.‬ ‫-החצאית, החולצה, הכול.‬
‫בחברה לא יודעים איפה הוא נמצא,‬ ‫אבל רוגנר ירש בית מסבא שלו ליד מנשנגלדבך.‬
‫אני בדרך לשם עכשיו.‬
‫שיט.‬
‫תסתובב, בבקשה.‬
‫בבקשה.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי.‬
‫לנה, קומי.‬
‫אני לא בהיריון.‬
‫אני לא לנה!‬
‫אני יסמין.‬
‫איפה לנה?‬
‫איפה קברת אותה?‬
‫בבית.‬
‫בגינה.‬
‫נו?‬
‫מה דעתך על הים?‬
‫איך את מרגישה?‬
‫נחמד.‬
‫וקר.‬
‫אבל עדיין כמו אושר.‬
‫כן.‬
‫שמי מתיאס בק.‬
‫זאת אשתי, קארין.‬
‫לפני 13 שנים נעלמה הבת שלנו, לנה.‬
‫היא אהבה את הנאות החיים.‬
‫שלום, האנה.‬
‫היא הייתה סקרנית.‬
‫שלום, בנדיקט.‬ ‫-וחכמה.‬
‫ואהבה לעזור.‬
‫היא סיפרה סיפורים בצורה נפלאה.‬
‫במהלך כל השנים האלו...‬
‫לא ידענו מה אירע בגורלה.‬
‫כעת היא נמצאה סוף-סוף.‬
‫קברנו אותה.‬
‫היא איתנו.‬
‫- מבוסס על הספר "ילדה יקרה"‬ ‫מאת רומי האוסמן -‬
‫תרגום כתוביות: ליאת בר-און‬