Zdravo, Lena.
DRAGO DIJETE
ZA LENU
Pomozi mi.
- Donio sam vam kavu. Izvolite. - Hvala.
Znate...
Dobro obavljamo svoj posao. Mislim...
Shvaćam. Ovdje sam iz drugog razloga.
Da? Kojeg?
Ne mogu o tome.
Hvala.
Samo ostani dolje. Kao što smo se dogovorili.
- G. Beck! - G. Beck!
G. Beck! Hej!
G. Beck!
G. Beck, samo trenutak!
- Ne boj se, Hannice. - G. Beck!
Pustite nas na miru!
Pustite nas!
Karin,
ovo je Hannah.
Hannah, ovo je tvoja baka.
Trebali smo ići kući, djede.
Pa...
Kod kuće smo.
Nismo kod kuće.
Tko je to? Je li to tvoja mačka?
Zvala sam te. Zašto se nisi javljao?
Poslije, molim te.
Dođi, Hannah.
Pokazat ću ti tvoju sobu.
I?
Zašto si ovdje?
Ja sam ovdje jer se moji roditelji razvode
pa je moja mama malo pošizila na mene.
A ti?
Ne smijem razgovarati s tobom.
-Što? - Ne smijem razgovarati s tobom.
Tko to kaže? Tvoja sestra?
Moj tata. Obećao sam mu da ni s kim neću razgovarati.
Rekao je da će doći po mene kad naš novi dom bude spreman.
Jonathane, moraš ga pustiti da spava.
Ne uznemiravaj ga i ne viri. Jasno?
Znaš, imam puno posla pa te ne mogu povesti sa sobom.
Ali stalno ću te promatrati.
I brinut ću se za tebe.
Znaš to, zar ne?
Jedan, dva,
tri, četiri,
pet, šest,
sedam, osam,
devet, deset,
jedanaest, dvanaest...
To je moj crtež.
Znam.
Tata, mama, Jonathan, ja i gđica Tinky.
A mama...
Je li to Lena?
Da.
Prava Lena, ona koja te rodila?
Tata je rekao da to nije važno.
Nije važno?
Nije važno je li nas ona rodila.
Važno je da bude poslušna, da poštuje pravila i voli nas.
Mama na crtežu ima bebu u naručju.
To je Sara.
Naša sestra.
Nije dugo ostala s nama.
- Matthiase, dođi, molim te. - Samo malo.
Odmah.
Ponašaš se kao da se ništa nije dogodilo i da smo obitelj.
I jesmo njezina obitelj.
- Hannah je naša unuka! - Jest!
A ti je izlažeš onom ludilu ispred naših vrata!
Dovodiš je ovamo...
Jer nas Hannah treba. Treba normalan život.
Normalan život?
Ona i ne zna što je to!
Treba stručnu psihološku pomoć.
I dalje je vodim psihologu!
Kamo ideš?
Moram malo biti sama.
Da?
Kost lopatice pripadala je njegovateljici iz Hrvatske.
Dobro.
Uzorak DNK onog tipa iz osiguranja
ne podudara se.
Tako sam i mislio.
Inače vjerojatno ne bi pristao dati uzorak.
Ali zovem te jer smo primili dojavu od kolega iz Maastrichta.
Nizozemac Jasper Neeskens nestao je nakon nesreće.
Vozio je srebrni Volvo V70
i odgovara našem fotorobotu.
Je li mogao biti sudionik?
Nije. Prije četiri mjeseca vratio se iz Južne Afrike sa ženom i troje djece.
Radio je ondje više od deset godina kao inženjer rudarstva.
Aha.
„Aha”?
To je sve što ćeš reći?
Moraš pitati Jasmin Grass zašto je identificirala pogrešnog.
Da, odvest ću se do nje.
Ako mrtvac nije imao veze s time, onda...
Zašto bi nam Jasmin Grass lagala?
Pitat ću je.
SVEUČILIŠNA BOLNICA AACHEN PSIHOTERAPIJA
Jasmin Grass.
Otac mi neplanirano dolazi u posjet
pa bih odgodila današnju psihoterapiju za sljedeći tjedan.
Ne, na taj datum već sam naručena kod ginekologa.
Jer sam trudna.
Da. Hvala.
Onda... Dobro, javit ću vam se.
Čujemo se.
Jonathane?
Imaš posjet.
Baka te želi upoznati.
Pokvario je želudac. Vjerojatno od previše slatkiša.
Ostavit ću vrata odškrinuta. Zovite ako nešto trebate.
Zdravo.
Bravo.
Super.
Je li ti bolje?
Mama? Možemo li još učiti engleski?
Dobro.
Svi natrag u učionicu.
Idemo.
Otvorite bilježnice.
- Dobro. - Tata!
Odlično, oboje.
Hvala, tata.
Znaš da ne smiješ plakati pred djecom.
Sad ću te kazniti.
Ali prvo radimo test na trudnoću.
Hannah, Jonathane! Idemo, brzo!
Hannah?
Što radiš ovdje?
Netko je gađao moj prozor kamenčićima.
Zašto si podignula rolete?
Same su se podignule.
Želiš li toplo mlijeko s medom?
Pomaže kad ne možeš spavati.
Ne, hvala.
Svega sam se točno sjetila.
Sve sam učinila kako treba.
Ja sam velika cura.
G. Beck!
- Samo trenutak! - G. Beck!
Samo trenutak!
Hannah?
Eno mame.
Onamo idemo.
Kući.
Da. To će biti naš novi dom.
Onda će napokon sve biti kao prije.
Tata? Gdje je mama?
Evo je opet.
Želiš li malo prileći prije nego što odemo po mamu?
Vrijeme je, Lena.
Izađi kroz ulazna vrata. Čekat ću te iza ugla.
- Da? - Gerde?
- Hannah je nestala. -Što?
Pretražio sam kuću. Sinoć je bila ovdje.
Vrata su bila otvorena.
Nema ni plišane mačke ni knjige s bajkama.
- Moraš je nekako... - Matthiase, smiri se.
Novinari bi primijetili da je Hannah...
Zacijelo je izašla usred noći...
Poslat ću nekoga. U redu?
Da.
Tužit ćemo vas ako se ne udaljite.
Imamo dojavu...
- Odakle vam ova adresa? - Iz SMS-a.
- Od koga? - Anonimno.
Hej! Da, nastavite!
- Da? - Aida?
- Da? - Odmah nazovi Beckove.
Ali prvo nazovi moj odjel. Neka smjesta odu onamo.
- Pošalji i forenzičare. -Što se dogodilo?
Hannah je nestala. Vjerojatno sinoć.
A gdje si ti? Zvala sam te.
Ja sam...
Sranje!
- Gerde? - Objasnit ću poslije.
Moraš doznati je li šef zaštitarske tvrtke...
- Rogner i sin. - Da, te.
Je li nekako povezan s obitelji Beck.
Dobro, hoću.
Ovako, tata?
To nije nužno.
Kako si, Lena?
Dobro.
Trudna si?
Baš lijepo.
Kamo idemo?
U naš novi dom, mama.
TISUĆU I JEDNA NOĆ
Tata?
Da, dušo?
Možemo li sa sobom povesti sestru Ruth iz bolnice?
Da nam bude baka.
Sva djeca imaju baku i djeda.
Da, ali oni ne žive uvijek s obitelji.
Ali ti si živio u kući s bakom i djedom.
Oni su mi bili poput roditelja.
A tvoji biološki roditelji?
Što je s njima?
Molim te, tata. Možemo li povesti sestru Ruth kao baku?
Hannah, bojim se da ne možemo. Ali možeš poželjeti nešto drugo.
Bilo što?
Bilo što.
Obećavam.
Onda želim da sad prvo odemo na more.
Do svjetionika koji izgleda kao slatkiš.
Gdje je to?
Djed je rekao da je u Egmondu.
Beck...
Žao mi je, nemamo klijenta po imenu Beck.
Porezni savjetnik, Meerbusch kod Düsseldorfa. Možda prije 13 g.
Možda prije nego što se tvrtka preselila u Aachen.
Moram provjeriti staru dokumentaciju.
Ništa nisu digitalizirali dok ja nisam došla.
Je li to Rogner stariji?
Da.
Lars Rogner jako nalikuje ocu.
To je njegov djed.
A ovo?
I to je Rogner stariji. Sa ženom, kćeri i malenim Larsom.
To je majka Larsa Rognera?
Da. Jednog je dana samo pobjegla.
Bila je još vrlo mlada.
A njegov otac?
Nema ga.
Evo ga.
Beck, porezni ured i privatna kuća.
Ugradili smo alarmni sustav na obje lokacije 2002.
Posljednji put zvali su nas prije gotovo 13 godina.
Bila je lažna uzbuna. Netko je otišao resetirati sustav.
Sranje.
Sranje!
Mönchengladbach, pozivni 02161.
- Zatim triput 27. - Dobro!
- Isključit će ga. - Hvala!
- U redu je, Lenice. - Oprosti, još jedanput.
Pozdravi mamu. Uživajte u proslavi godišnjice.
Čuvam psa samo jedan vikend i dogodi se ovakvo što.
- Odvratite pogled, molim vas. - Dobro.
- Abrakadabra. - Puno vam hvala!
Oprosti.
Zaslužili smo sladoled, zar ne?
- Dobro. - Dobro.
Zašto ja?
Zašto si mi poštedio život?
Zašto si poslao Hannu sa mnom?
To je lako, mama. Jer sam tako poželjela.
Razbilo se.
Moje blago se razbilo!
Daj mi to. Opasno je.
Jonathane, ostani ovdje i pospremi.
I očisti sag.
Idem potražiti mamu.
Kad se tata probudi, reci mu to. Razumiješ li?
Stanite!
Hej, jesi li dobro?
Čuješ li me?
Pozvat ću hitnu. U redu?
Pozvat ću hitnu.
Mama?
Tata!
Hannah!
Što radiš? Mogla si poginuti! Ne možeš samo tako pobjeći!
Išla sam za mamom.
Onaj tip ju je udario autom.
Ali već sam ga kaznila.
Što?
Trebamo hitnu za mamu.
Hannah, to je...
- To je nemoguće. - Molim te, tata.
Želim zadržati ovu mamu.
Bolje priča priče od drugih mama prije nje.
Onako kao prva mama.
Ovaj put mora doći hitna.
Plačeš, dušo.
Evo, tata.
Da se možeš braniti kad se opet probudi.
Čekaj me ovdje.
Sjećaš li se svega?
Čovjek je bio drag i brinuo se za mamu.
Nestao je tek prije dolaska hitne.
Nije on bio kriv za nesreću.
Odlično. Uskoro ćemo opet biti sretna obitelj.
Doći ću po sve vas čim se Lena oporavi.
Uzmi.
Pozvat ću hitnu. Kad vidiš plava svjetla, trči prema cesti.
Prema dogovoru.
Znam da ćeš sve učiniti kako treba, moja velika curo.
Tražila sam to.
Tata je učinio sve kako sam željela.
Jer sam ja njegova miljenica.
NEPOZNATI BROJ
Da? Bühling.
Ovdje Teske. Nema tragova provale.
Nema ni otisaka prstiju i stopala.
- Završavamo. - Oprostite, mogu li nakratko?
Gerde, što će sada biti?
Moji kolege čine sve što mogu.
Hannah je negdje posve sama. Nema pojma o svijetu.
- Dogodi li joj se što... - Matthiase.
Vratit ću ti je. Obećavam.
- Znaš li gdje je? - Ne mogu...
- Cesta A73 kod Nijmegena... - Jebiga.
Zatvorite vrata na odlasku.
Moram...
Tko je ovo?
Tata. Ali jako star.
Dobro ti ide, Jonathane.
A tko je na ovoj fotografiji?
Opet tata.
Ali ne onako star.
I mama.
Ali drugačija.
Mogu li te još nešto pitati?
Zašto si ostao u kući?
Vrata su bila otvorena.
Jer je Hannah otišla i rekla mi da moram ostati.
Žao mi je.
Nisi učinio ništa loše.
Dođi.
Sad je 12 sati.
- Još malo. - Moram na zahod.
Hajde.
Jonathan ga je identificirao. To je Lars Rogner.
U uredu drži sliku svoje majke.
Izgleda isto kao Lena Beck.
- Razumijem. - Suknja, bluza, sve.
Nitko u tvrtki nema pojma gdje je.
Ali naslijedio je djedovu kuću kod Mönchengladbacha.
Upravo idem onamo.
Sranje.
Okreni se, molim te.
Molim te.
Sranje!
Hej!
Lena, probudi se.
Nisam trudna.
Ja nisam Lena!
Ja sam Jasmin.
Gdje je Lena?
Gdje si je pokopao?
Kod kuće.
U vrtu.
Onda?
Kako ti se sviđa more?
Kakav je osjećaj?
Lijepo je.
I hladno.
Ali ipak sretno.
Da.
Ja sam Matthias Beck.
Poznajete moju suprugu Karin.
Prije 13 godina nestala je naša kći Lena.
Bila je vesela.
Zdravo, Hannah.
Znatiželjna.
- Zdravo, Benedikte. - I pametna.
I spremna pomoći.
Bila je dobra pripovjedačica.
Svih ovih godina nismo znali što joj se dogodilo.
Sad smo je napokon našli.
Pokopali smo je.
S nama je.
PREMA ROMANU „DRAGO DIJETE” ROMY HAUSMANN
Prijevod titlova: Sanja Vorkapić Velić