ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
Я так утомилася.
Усі ці сходи…
хіба не здається, що ми більше стомилися?
Помірна втома покращує смак їжі.
Помірна, звісно.
Дай мені свій меч.
Звичайно.
Тут мають бути приховані двері.
Я майже забула, що ці двері ведуть сюди.
Це заощадило нам чимало часу.
Га?
Що таке?
Прикраса з гарди мого меча зникла.
Це тому, що ти був безвідповідальним.
Це моя вина?
Ні, вона вже давно погано трималася.
Я намагався її причепити на місце за допомогою нитки чи клею,
але, гадаю, це її час.
А це проблема, що вона зникла?
Ні. Зовсім ні.
Вона була нагадуванням абощо?
Нагадуванням… Думаю, можна й так сказати.
Три роки тому, коли я ще був новачком,
я приєднався до групи здирачів золота, щоб набути трохи досвіду.
Здирачів золота?
Дуже давно цей замок був цілком укритий золотом,
а його здирання чимало приносило.
Тут уже майже все зідрали.
Подивімося, чи є щось у замку.
-Так, пане. -Так, пане.
Лайосе, хіба для нас не небезпечно входити до замку з поточними вміннями?
Так, але ми двоє не можемо повернутися самі.
Якого біса?
Як жахливо.
Він повністю згнив.
Гадаю, ось що трапляється, якщо тут померти.
Ніхто тебе не знайде.
Агов! Ідіть сюди!
Певно, можна продати ось ці.
Вони кращі за ті, що ми бачили,
але їх можна лише розплавити й продати їхні складові…
Обладунок рухався!
Це монстр! Біжіть!
Ми йому не рівня. Біжи!
Ти…
Прокляття!
Мій меч…
Ну ж бо…
Я впорався!
-Лайосе! -Га?
Ось що сталося.
А це меч, що я тоді дістав.
То ти втратив…
Це була моя перша смерть, тож певний час один вигляд обладунків мене лякав.
Я прочитав чимало документів, але в жодному немає опису їхнього смаку.
Цікаво, які вони на смак.
Сенші, як би ти їх приготував?
Обладунки неїстівні.
Жива Броня лише контролюється магією, це не якесь створіння.
Знаю, але…
Як щодо шкіряних застібок?
Важко з'їсти дублену міцну шкіру,
а набагато простіше зловити інших монстрів.
Якщо тобі так кортить обладунків, приготуй і з'їж власні.
Зрозуміло.
Гадаю, ми не можемо їсти Живу Броню.
Нумо, ходімо.
Я б із чимось таким зараз радше не бився.
Як щодо того, щоб пробігти повз?
Вони повільні, тож буде легко відірватися.
Справді.
Ви всі не проти цього?
Звісно.
Ми не знаємо, які обладунки рухаються.
Усі, будьте обережні.
Готові?
Починається!
Біжіть!
Нам перерізали шлях!
Якого біса?
Агов! Усе кепсько!
Відступімо й перегрупуймося!
Відступаємо!
Сьогодні вони особливо вперті.
Цікаво, чи щось зіпсувало їм настрій.
Не може бути!
У них немає фізичних станів і почуттів.
Тому має бути легко, якщо ми переможемо того, хто їх контролює.
Ти впевнена, що він є?
Я його ніколи не бачив.
ЗАЗВИЧАЙ
Зазвичай вони атакують лише тих, хто до них наближається.
Але сьогодні вони точно перекрили нам дорогу.
Іншими словами, може, вони захищають щось, що знаходиться далі.
Той, хто їх контролює, поруч?
Саме так. Це можливо.
Що? Це монстр?
Я не знаю.
Але маг із такою силою не може бути путящим!
Хай там як, ми маємо знайти шлях, щоби пройти бар'єр із обладунків і…
Тож якщо ми зможемо дістати мага, що контролює Живу Броню,
ми, можливо, зупинимо ці обладунки.
Але як?
Наприклад…
Ми троє будемо наживкою, що приверне увагу,
поки один із нас пройде в двері.
Щасти.
Думав, саме ти найкраще підходиш для цього,
оскільки так добре залишаєшся непоміченим.
Від мене жодної користі в бою.
Крім того, у Живої Броні немає ні вух, ні очей,
тож непомітність не надто корисна проти неживих.
Немає ні вух, ні очей…
Ви готові?
Гаразд! Уперед!
Нумо!
Оточуйте нас, обладунки!
Вони наступають!
Не панікуйте!
Аслам!
Що? Тут є ще одна Жива Броня?
Я ще ніколи не бачив, щоб рухався такий обладунок.
Однак я не бачу нікого, хто б його контролював.
Виглядає сильнішим, ніж броня внизу.
Та я не можу покликати на допомогу.
Хай там як, я самотужки повинен дізнатися, що вони охороняють.
Я відріжу йому руку чи ногу
й знерухомлю!
Прокляття! Ти…
Чому він захистив свій щит?
Що це?
На його щиті щось є.
Воно чомусь здається дуже знайомим.
Так.
Це…
Захисна оболонка яйця!
Це яйце якоїсь істоти.
Ось що вона захищала!
Але що це може бути за яйце?
Це яйце того, хто контролює обладунок?
Крім того, у Живої Броні немає ні вух, ні очей,
Це не так!
Це мені не давало спокою.
Вони неорганічні, ні вух, ні очей.
Те, як вони піднімають голови й ставлять на місце.
Те, як вони повертають голови й слідкують за рухами.
А яйце…
Безсумнівно! Вони живі істоти!
Ніхто ними не командує.
Вони просто діють інстинктивно й намагаються захистити яйце.
У такому разі їх можна здолати купою способів!
І…
вони їстівні!
Цьому немає кінця!
Ти серйозно?
Не лови гав! Якщо завмреш, буде небезпечно!
Сенші! Позаду!
Аслам!
Га? Агов!
Можуть мінятися частинами?
Що?
Таке взагалі можливо?
Агов, Лайосе!
Скоріше зроби щось із цими обладунками!
Ця Жива Броня не помирає навіть якщо відрізати голову.
Але якщо це живі створіння, то їх можна вбити.
Чи то внутрішніми травмами, чи втратою рідин тіла, задухою, голодом.
Обирати метод, що вимагає часу, — недоцільно.
Спершу я маю визначити форму створіння, що знаходиться всередині.
Рухи надто жорсткі для аморфного створіння типу Слизу.
Можливо, це рої крихітних створінь?
Але від них жодного звуку, тож це малоймовірно.
Чи, можливо, їх ізсередини контролює створіння з довгими кінцівками.
Це можуть бути й інші створіння,
але, певно, простіше подивитися самому.
Здається, ми не рівні в силі.
У такому разі
мені залишається тільки одне!
Напасти на щит із яйцем і змусити втратити пильність!
Схопив!
Що всередині? Га?
Тут нічого!
Порожньо.
Може, повернення голови було просто камуфляжем?
Кепсько.
Треба… Треба обдумати наступний крок!
Що?
Обладунок не бачив, за якою колоною я сховався?
Тоді в його голові має щось бути.
Щілина?
Зрозуміло. Це був молюск!
Він причепився зсередини.
Можливо, він пережив ампутацію,
бо це взагалі колонія з багатьох створінь?
Він шукає свою голову?
Може, в поточному стані…
Гм, як цікаво!
Скільки їх там?
Вони імітують рухи м'язів,
відкриваючися й закриваючися в місцях суглобів.
Цікаво, чи вони гермафродити.
Цікаво, яка істота відклала яйце.
Я забув, що зараз у мене на це немає часу!
Вибач!
Ти… Відпусти!
Усі! Негайно йдіть сюди!
-Зараз не час! -Зараз не час!
Га?
Що це було? Як ти це зробив?
То там був маг?
Там не було магів.
Живу Броню не контролювали.
Вони — створіння.
Га?
Подивіться всередину цього обладунку.
Є два шари, а між ними дещо чіпляється.
Це справжнє єство Живої Броні.
Об'єднавшись усередині обладунку,
вони виконували функції м'язів різних частин тіла.
Хоча кожна істота й слабка,
розділивши частини тіла й використавши структуру обладунків,
вони можуть удавати людські рухи.
На нашу біду,
здається, цього разу ми зустрілися в сезон вилуплення.
Вилуплення? Вони вилуплюються з яєць?
Саме так! Вони вилуплюються з яєць!
Досі ніхто цього не зрозумів!
Усі вважали, що Живу Броню просто контролюють магією!
Якщо я розкрию цей факт, це сильно сколихне всіх у нашій справі!
Знаєш, як швидко він говорить,
як ідеться про монстрів?
У мене від цього мороз.
Тсс! Припини.
Сенші!
Може, ми не можемо з'їсти обладунки, але як щодо того, що всередині?
Виглядає дуже поживним, так?
Ми нізащо не можемо їсти щось таке таємниче!
Годі, Марсіль.
Будь-яка їжа таємнича, допоки вперше не вкусиш.
Зараз не час її куштувати!
Даймо їй шанс.
Я використовую цей інгредієнт уперше,
тож я не впевнений.
Дякую, Сенші.
Нізащо!
Що як вони неймовірно отруйні?
Не думаю, що отруйне створіння ховалося б у мушлі.
Але як мені їх приготувати?
Внутрішня сторона…
не поворухнулася, коли я намагався відкрити голими руками.
Але коли я ось тут надрізав мечем, він не міг закрити отвір.
Може, це м'яз-аддуктор, який використовується для закриття,
як у гребінця.
Зрозуміло. То це молюск.
Гаразд, я вирішив.
Дістаньте м'ясо з обладунків, гаразд?
Вона втопилася.
Гадаю, пісок водою не вимити.
Навіть не знаю, чи треба їх промивати від піску.
Я дещо непокоюся через їхні нутрощі,
тож я їх приберу.
Нарізане м'ясо піде в суп.
Масло, м'ясо з Живої Броні, трави й приправи.
А голову…
приготуємо на парі.
І, нарешті, ми можемо приготувати класичну страву.
Готово!
ОБСМАЖЕНА ЖИВА БРОНЯ В СТИЛІ ГНОМА СУП
ЗАПЕЧЕНА ЖИВА БРОНЯ
ЖИВА БРОНЯ, ПРИГОТОВАНА НА ПАРІ
Марсіль, що хочеш спробувати перше?
Що?
Я візьму суп, тоді…
Стривай, антидоти працюють і проти харчових отруєнь?
Пахне непогано.
Дещо пахне залізом.
Лайосе,
тримай.
Гаряче!
Чому ви всі так на мене дивитеся?
Ти вже давно хотів з'їсти Живу Броню, так?
Нам не слід її їсти до тебе.
Зрозуміло…
Якщо він помре, залишімо його тут.
Так.
-Помер? -Помер?
Смакота!
Що це в біса? Це така смакота!
Спершу смаку майже не було, але він з'явився потім!
Скільки часу минає до появи симптомів харчового отруєння?
Залежно від їжі.
То ось яка вона на смак.
Непогано, але думаю, я міг би приготувати й краще.
Як щодо твоєї страви?
Ну, гадаю, вона має бути безпечна, бо її обсмажили з травами.
Як тобі?
Непогано.
Як тобі, Марсіль?
На смак дещо нагадує гриби.
Так?
І приготована на парі виглядає готовою.
Повинна мати чудовий смак!
На смак як пліснява.
Певно, всередині залишився присмак шолому.
Ось.
Знаєш, я вже давно в цьому підземеллі,
але я й не думав, що вона їстівна.
Ніхто й не думав, що Жива Броня — якийсь молюск,
що вилуплюється з яєць.
Може, коли вони молоді й підростають, вони дуже маленькі,
тож ніхто й не підозрює, що вони — Жива Броня.
Певно, вони дістають мушлі, коли ростуть.
Потім вони формують колонії.
А коли можуть рухатися, вони ходять у пошуках інших колоній.
Може, Броня, що стояла рядами, шукала собі партнерів.
Радше за все вони гермафродити, а найбільша колонія відкладає яйце.
О! Тобто…
Обладунки, що тримаються за руки,
може, не просто жарт шукачів пригод.
Може, вони насправді парувалися!
Можеш уже закінчити.
Подумати тільки, те, чого я так раніше боявся,
було таким смачним і слабким монстром.
Твій меч зламався, так?
Чому б тобі не взяти цей?
Лайосе!
Якщо ти використовуватимеш цей меч, може, подивитися, чи він не проклятий?
Не треба!
Я впевнений, що не проклятий!
Я це точно кажу!
Ти видаєшся жахливо впевненим.
Не приповзай до мене, якщо підхопиш прокляття.
Народе, зачекайте на мене!
Вони озброєні новим мечем,
а їхня подорож триває.
Решта троє жодним чином не могли дізнатися,
що в них новий компаньйон.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко