ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
На третьому рівні підземелля,
після підземного кладовища й лісу на шпилі,
ви потрапляєте до Золотого Замку.
Цей колись прекрасний замок
тепер укритий пліснявою й пилом, — тінь свого минулого.
Кроки, що з'являються, наче нізвідки,
може, вони належать шукачу пригод?
Чи, може, вони належать його померлому мешканцю,
що досі безцільно крокує?
Це скелет.
А це люди.
Це гуль.
Як розрізняєш? У мене від тебе мороз по шкірі!
Кроки живої істоти, кісток і дечого згнилого
зовсім різні.
Ходімо наліво.
Здається, Голем боїться того, що є справа.
Голем — це людиноподібна магічна істота, зроблена з глини, землі й каменю.
Їх використовують у якості маріонеток, що вірно виконують
накази господаря.
Стійте.
До твого відома, Големи на 99% складаються з землі!
Вони неїстівні!
Вони цілком магічні створіння!
Я навіть знаю, як їх робити!
-Навчи мене! -Ні!
Навіщо вони будуть тобі, коли ти навчишся їх створювати?
Мене цікавлять їхні тіла.
За мною.
Це табір, який я зазвичай використовую.
Ти тут живеш?
Я тут лише сплю.
Зазвичай я полюю на другому чи четвертому рівнях,
а раз на місяць я купую приправи й решту того, чого мені бракує, у місті.
Я вас зустрів на шляху назад із походу за покупками.
На третьому рівні є лише кілька їстівних монстрів.
Найчастіше вони згнилі чи самі кістки.
Але…
Големи!
Ці прекрасні створіння не такі!
Їхні тіла багаті на поживні речовини,
а також завжди підтримують гарні температуру й вологість.
Іншими словами,
ти використовуєш Големів як город?
Люди ридатимуть у цьому замку!
І дослідники магії теж!
Чому?
Я не люблю магію, але ці створіння гідні похвали.
Усі городи мають бути такими!
Зрештою, їм не страшні комахи-шкідники.
І вони не підпускають злодіїв, що крадуть овочі.
Не думаю, що їх цікавлять овочі.
Крім того, вони навіть контролюють рівень вологості.
Якщо посадити в них насіння чи паростки,
вони подбають про решту процесу культивації.
З урахуванням сказаного, за ними треба ретельно дбати.
Тому в мене тут база.
Ось вони!
Що тепер?
-Потрібна допомога? -Ні!
Ого.
Він до цього звиклий.
Звідки йому відомо, де ядра Големів?
Не кажіть…
Готово.
Збирайте овочі з Големів.
Я думав, вони повністю вкриті зеленню, але це все овочі?
Хіба для Големів вони не є свого роду паразитами?
Навпаки, коріння рослин укріплює землю,
тож можна сказати, що вони симбіотичні.
Ти впевнений?
Але, будь ласка, прополіть бур'яни.
Який багатий урожай!
Здається, ми нарешті можемо насолодитися нормальними овочами!
Несіть бур'яни сюди.
Складіть їх сюди й вони висохнуть.
Коли вони висохнуть,
я поверну їх до тіл Големів, а вони природньо розкладуться.
А це добриво, яке я зробив деінде.
Я вмішую його в Големів!
Я так і знала!
Що знала?
Ти знав, де в Големів ядра, бо саме ти їх туди поставив!
Неймовірно.
Незаконно активувати магічне створіння без дозволу!
Я лише копаю землю, а потім складаю її назад.
Тож ти обходиш закон?
Гарно перекопуйте землю й робіть високі рядки.
Повторна посадка однакових культур веде до виснаження землі,
тож садіть сім'я на іншого Голема.
Я виснажена.
Здається, я використала більше витривалості, ніж у бою з монстрами.
Завдяки вашій допомозі все було зроблено значно швидше.
Коли я пила воду, то захотіла до вбиральні.
Тоді, поки та ельфійка пішла,
я чимкраще зберу розсипану землю.
Таро, Джіро, Сабуро.
Вони швидше оживуть, якщо їх закопати?
Ні, на це треба трохи часу.
Вони оживуть, коли насіння вкорінюватиметься,
а земля залишатиметься на місці й під час руху.
Він так дбає про Големів.
Я вражений.
То ось як ти жив.
Це було не важко?
Я так живу, бо мені подобається.
Це зовсім не важко.
Оце й усе.
Насолодімося результатами нашої праці!
Який гарний колір.
Я точно став краще чистити картоплю.
Такий розмір справді нормальний?
Ідеальний.
Ти розпалюєш вогонь? Я можу допомогти.
Я використаю кресало, тож не треба.
Ти завжди так розпалюєш багаття, але з магією було б швидше.
Ти щойно солов'єм заливався, які зручні Големи.
Коли робиш щось простим шляхом, то можеш утратити вправність.
Зручність і простота — це не одне й те ж.
Твій метод не відрізняється від купівлі овочів у магазині.
Це залишок бекону з Василіска.
Готово.
СВІЖИЙ ОВОЧЕВИЙ ОБІД ІЗ ГОЛЕМСЬКОГО САДУ
-Їжмо! -Їжмо!
Так смачно!
Незвично думати, що такі смачні овочі можуть рости під землею!
Цікаво, чи щось із тіл Големів впливає на смак.
Припини!
Мені байдуже, що вони ходять чи кричать. Вони — городи!
До речі, Големи на 99% із землі, так?
А що складає останній відсоток?
Це таємниця.
Фух, було смачно.
Я так наївся.
Так набив пузо, що тягне поспати.
Можете відпочити.
Є одна дрібничка, про яку я хочу подбати.
Прибирай!
Я йду до вбиральні.
Тут дуже гарні вбиральні.
Це не якісь прості ями, вириті в землі.
У велелюдних частинах підземелля
є призначені місця, куди йдуть за покликом природи.
Вони завжди охайні,
а іноді їх навіть прикрашають квітами.
Певно, тут є дбайливі люди.
Гм?
Сенші!
Що таке?
Що ти робиш?
Я збираю фекалії й сечу й несу їх до нічних горщиків.
Я вражений, що ти це можеш робити одразу після їжі.
Вони тут слугують головним добривом.
Ти ведеш до того, що їх використали й для…
Марсіль, і на поверхні роблять так само.
Я знаю, але це все одно огидно.
Чому ти так прагнеш до свого життя в підземеллі?
Якщо хочеш жити на самозабезпеченні, ти можеш це й на поверхні.
Не думаєш, що було б легше обробляти город і полювати зовні?
Тоді хто ж іще подбає про вбиральні в підземеллі?
Хто діставатиме зомбі, що впали в туалети?
Хто допоможе встати полеглим Големам?
Тут було більше десяти Големів, а зараз їх тут лише троє.
Без Големів
монстри з нижніх рівнів піднімуться сюди.
А монстри, яких ці монстри проженуть, опиняться в інших місцях.
І вже вони проженуть інших монстрів.
Якщо це трапиться, підземелля стане іншим.
Тут буде неможливо блукати й полювати.
Підземелля дуже нагадує город.
Не можна його полишати й очікувати на гарний результат.
Найбільше за все,
поїдання того, що тут росте, й повернення ласки підземеллю…
Живучи так, я нарешті відчуваю, що справді ввійшов у підземелля.
І це приносить мені щастя.
Якщо справа в цьому,
чи ти можеш покинути це місце заради нас?
Якщо таке місце поглине хаос…
Не переймайся цим.
Навіть якщо мене не буде місяць чи два, Големи про все подбають.
Крім того, я б не міг спати спокійно, якби ви всі померли від недоїдання.
Дайте мені хвилину.
Я швидко приготуюся.
Сенші такий неймовірний.
Що ти робитимеш із цими овочами?
Я зазвичай їх використовую в бартері.
Іноді я створюю крамничку самообслуговування й продаю їх.
Самообслуговування?
Раніше я збирав гроші в скриню,
але припинив, бо їх постійно крали.
То ось чому в тій скрині…
…завжди були гроші.
То ти займаєшся бартером у цих місцях?
У мене є клієнти на нижчому поверсі,
але навіть якщо ми підемо зараз, у них не буде часу.
Я не хотів, щоб мій город залишався без діла,
тож я зібрав урожай.
Але можете викинути, якщо він не потрібен.
Так не можна! Не слід марнувати їжу!
Ти так важко працював, щоб його виростити, а ще він такий блискучий і смачний!
Ти до нього прив'язуєшся.
Ну, у такому разі нам справді слід його десь тут обміняти.
-Десь тут, так? -Десь тут, так?
Торговці є навіть у підземеллі.
Заходьте.
Більшість їхніх клієнтів — шукачі пригод
чи люди, що з різних причин не можуть повернутися на поверхню.
Вітаю, мої дорогі гості.
Шукаєте, де переночувати чи щось поїсти?
Ми хочемо поторгувати.
Ну-ну.
Ну, що у вас є?
Овочі.
Геть!
Стривай, хоча б вислухай…
Якщо хочете поторгувати — несіть монети!
Зрозуміли? Монети!
Вони такі круглі, блискучі й лиснючі.
Ми ж не хочемо їх обміняти на дорогоцінне каміння.
У тебе тут є кухня, так?
Треба інгредієнти…
Вони теж круглі й блискучі.
Покажи цю моркву своєму кухарю.
Упевнений, він її захоче.
Хто б став їсти такий непотріб?
Жахливо!
Ти накличеш божественний гнів, якщо марнуватимеш їжу!
Негайно їх виженіть звідси!
-Швидше! -Послухай…
Га?
Орки!
Спершу вбивайте тих, у кого є зброя!
Нікого не залишайте живим!
Що тут роблять орки?
Думав, вони на значно глибших поверхах.
Усе одно нам треба тікати…
-Марсіль! -Стривай.
Що ти тут робиш, Сенші?
І я в тебе це хочу запитати.
Вони твої знайомі?
Так.
Хто б подумав, що ти знатимешся з людьми й ельфійкою.
Під «клієнтами» ти мав на увазі…
Я мав на увазі їх.
Я думав, він мав на увазі декого такого, але орки, га?
Думав, це будуть хоч гобліни.
Я думав, він мав на увазі Кобольдів.
З'явився Червоний Дракон.
Червоний Дракон, що раніше рідко з'являвся.
Але останнім часом він з'являвся близько до нашого поселення.
У поселенні є й ті, хто не може битися.
Ми прийшли на цей поверх для тимчасового прихистку.
Червоний Дракон, а це можливо?
Де ти бачив Червоного Дракона?
Ти просиш тобі сказати, де наше поселення?
Відмовляюся.
Босе, ми розібралися з усіма, хто тут був.
Добре.
Заберіть усе, що може знагодитися.
Якого біса?
Гниле молоко?
Викинь його.
Це врожай, який ти виростив, так?
Як бачиш, ми зараз у скруті.
Я б хотів, щоб ти поділився.
Бартер?
У такому разі це…
Ні.
Як я й сказав,
ми зараз не можемо цього собі дозволити.
Мені неприємно просити про це друга,
але я хочу, щоб ви віддали все, що маєте при собі.
Сенші.
Ну гаразд.
Добре.
Але натомість я попрошу тебе про послугу.
Сьогодні дозволь нам переночувати у вас.
-Га? -Га?
Якщо ти нам це дозволиш,
ми радо віддамо наші життя чи овочі.
Га?
І ти там!
Воно не гниле, а кисле!
Обов'язково візьми з собою!
Навіщо ти це сказав?
Вони забрали нашу зброю.
Якщо ми дізнаємося, де їхній табір,
ми нізащо не доживемо до завтра.
У тебе ж є план, так?
Склянка, яку я раніше сказав орку забрати, —
це закваска на дріжджах.
І орки мають муку, що була на кухні.
Іншими словами…
«Іншими словами»?
Я можу випекти хліб!
-Дурень! -То в тебе немає плану!
-Дурень! -Ти просто хотів випекти хліб!
Дурень!
Агов, ви! Тихо!
Це ельфійка!
Яке варварське обличчя.
Залишайтеся в цій клітці.
Тато повернувся!
Радше б нам не опинитися сьогоднішньою вечерею.
Куди ти поставив закваску?
Якщо не знаєш, як її використати, то ти сидиш на золотій жилі!
Віддай її мені! Я випечу хліб!
Хліб!
Змішайте пшеничне борошно, сіль, цукор, закваску й воду.
І місіть, поки не переміситься.
Ви граєтеся з землею?
Га?
Як щодо уроку історії?
Це історія про той час, коли ми ще жили над землею,
а не під землею.
Такі, як та ельфійка й люди,
убили багатьох із нас і забрали наші землі.
Орки теж убили багато рас.
Що?
А тепер додається оливкова олія.
Ми були вимушені покинути поверхню й після довгих митарств
знайшли собі місце під землею, і певний час мали спокій.
Допоки вони нас знову не знайшли.
Тримайте край тіста й місіть його, вдаряючи.
Вони залили в підземелля олію й підпалили її.
Це тому, що ви, орки, постійно нападали на села інших рас!
Тільки так ми могли вижити.
Ви так жили й до того, як переселилися до підземелля.
Ось чому вас вигнали!
Припини, Марсіль. Досить…
Замовкни, малявко!
Міси, докладаючи більше зусиль, зрозумів?
Даруй.
Дай мені! Я це зроблю!
Нас вигнали з поверхні, а ми втекли під землю.
І коли ми нарешті прибули до підземелля,
ви намагалися його в нас забрати!
Це селяни на поверхні першими його знайшли!
Але ми перші спустилися в глибини!
Тоді першими були зомбі, що вешталися тут раніше за всіх!
Коли тісто рівномірно розтягується, час для першої ферментації.
Коли тісто вдвічі виросте, рівномірно його розділіть і гарно сформуйте.
Увесь цей час ти мовчав, здорованю.
Але про що ти думаєш?
Кажуть, що той, хто переможе божевільного мага, що створив це місце,
отримає весь цей замок.
Навіщо ти намагаєшся потрапити до глибин підземелля?
Що робитимеш, коли отримаєш королівство?
Я чув про цю історію, але я про це ніколи не думав.
Сміховинно.
Усі шукачі пригод такі, як ти.
Ви заробляєте й випробовуєте свої навички.
Ви всі просто жадібні дурні.
Мені страшно подумати, що трапилося б, якби хтось такий, як ти,
зрештою заволодів цим замком.
Саме тому ми вбиваємо всіх із поверхні, кого знаходимо.
Яке жалюгідне виправдання!
Тоді вам теж треба боротися за престол.
Чи грабунок єдине, що вміють орки?
Принаймні в тебе є мужність.
Мені це подобається.
Я живцем тебе спалю!
Бачиш? Ти так швидко вдаєшся до насильства!
Друга ферментація.
Коли воно досить виросте,
готуйте його на невеликому вогні з кожної зі сторін.
Дозвольте йому трохи пропаритися
й відкрийте кришку.
І хліб готовий!
Так добре пахне!
Скуштуймо.
Стійте! Цей хліб наш.
Ми вам його не дамо.
Що?
Я дозволив вам приготувати хліб, бо ви хотіли,
але нам вирішувати, що з ним робити.
Тату.
Вони зробили його разом, але вони його не їстимуть?
Це тому, що лише хлібу для вечері замало.
Потрібні головна страва, м'ясо й овочі для добре збалансованої дієти.
Твій тато просто хотів, щоб ми зачекали, поки решта страв не буде готова.
Агов! Що ти кажеш?
Саме так. Він пообіцяв надати нам прихисток на ніч
в обмін на наші овочі.
А твій тато не вміє порушувати обіцянки.
Агов! Приготуйте їм абищо!
СВІЖА ТУШКОВАНА КАПУСТА
Ось! Готово!
-Їжте! -Гаразд.
Дякую.
Смачно!
Як гостро!
Так гостро й смачно!
Вона приготована з тих самих інгредієнтів, що й тушеня Сенші,
але це зовсім інша страва.
Я сказала, що ви вмієте тільки грабувати,
але орки теж дещо вміють.
Замовкни.
Гм…
Ти запитав, навіщо я намагаюся потрапити до глибин підземелля.
Розумієш, мою сестру з'їв Червоний Дракон.
Саме тому я шукаю Дракона.
Якщо ти нам скажеш, де він, ми переможемо Червоного Дракона.
Ми зовсім не втягуватимемо ваше поселення.
Обіцяю.
Агов, принеси мені мапу.
Зрозумів.
Це на два поверхи нижче за цей.
Востаннє, коли його бачив, він був у західному районі.
Дякую.
Віднині я пам'ятатиму про можливість
здобути підземелля, коли його досліджуватиму.
Важко уявити, що хлопець, якого схопив орк,
а він пече хліб, стане королем.
Але щасти.
Дуже смачно.
Знаєш, цю капусту виростили на спині Голема.
Навіть хоча люди можуть мати протилежні погляди, усі відчувають голод.
Може, це просто їжа підземелля, але це все одно їжа підземелля.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко