LABUŽNÍCI V KOBCE
Je zase zamčeno.
Dejte mi minutku.
Otevřu to cobydup.
Už jsme se nachodili dost,
chtělo by to pauzu.
Marcille odpovídá kručením v břiše.
To jsem nebyla já!
Je to zcela přirozené.
Dnes jsme měli jen svačinku.
Laiosi, já bych pauzu nedával.
Jediné jídlo, co jsme dnes našli, byla mísa Pokladníčků.
Musíme se přemoct a dojít aspoň do čtvrtého patra.
I tak budou příšery čím dál tím náročnější.
Myslím, že bychom měli šetřit energií.
Co z toho, že ušetříme energii,
když omdlíme hlady.
Ale bez energie příšery neporazíme.
Je otevřeno.
Tohle bývala zřejmě jídelna.
Tohle kdysi musel být luxusní jídelní stůl.
Ale teď tu straší jen mrtví.
Není tu ani krysa.
Krysy jíst nebudu, jasný?
Proč na nás vždycky útočí mrtví lidé?
Nemůže nás někdy honit pečené prase?
Nebuď hloupý.
„Honit…“
Máme přece…
jídlo za zády!
Živý Obraz?
Pozor, Laiosi!
Jsi moc blízko!
Mohlo tě to vcucnout!
To jsem právě chtěl! Už jsem to skoro měl!
Co?
Na tom obraze byly hrozny.
Jinými slovy,
pokoušel ses sníst jídlo z toho obrazu.
Přesně tak. Bezva nápad, ne?
- Ani náhodou! - Ty blbče!
- Pitomče! Co tě to napadlo? - Slyšel jsi někdy rčení „jíst vzduch“?
Vím, že vzduch se jíst nedá.
Ale na tom obrazu je skutečné jídlo!
V tom obraze tě mohou zabít.
Přesně tak!
Až tam budu, můžeme spolu komunikovat!
Fajn. Tak ať je po tvém.
Ale máš jen jeden pokus.
Uvážeme kolem tebe provaz.
Až nám dáš signál, vytáhneme tě.
Který obraz si mám vybrat?
Tenhle vypadá docela dobře.
Je tam spousta dobrot.
Tak jo, jdu do něj.
Au.
Hej, ty.
Všimli si mě!
Ten meč…
Máš na sobě zvláštní brnění,
ale jsi člen hradní stráže, že?
Co?
Vezmi tohle.
Vážně, máme pořád málo lidí.
Tudy! Žádné omdlévání!
Podívej se na něj. Vypadá tak moudře!
Ano, nosánek má po tobě.
Jednoho dne bude vládnout království.
- No tak. Hodný chlapec. - Gratuluji, Vaše Veličenstvo.
Přestaň snít!
Přines další talíř!
- Můžu si vzít kousek… - Mám to!
Delgal! Budeš se jmenovat Delgal!
Delgale, bude z tebe velký král!
To není dobré!
Tady nemám šanci něco sníst!
Vytáhněte mě!
To je jeho znamení!
Tahejte!
Jaké to bylo?
Skoro jsem si kousl.
Ale nebyla vhodná chvíle.
- Vhodná chvíle? - To tě zastavilo?
Jo, nebyla vhodná chvíle.
Ještě jednou!
Na jídlo to chce vhodnější chvíli.
Jak to myslíš, „vhodnější chvíli“?
Zamyslím se.
Chce to uvolněnější atmosféru.
Uvolněnější?
Co třeba tenhle?
Mají tam nóbl jídlo, vypadá to na večírek
a někdo tam dokonce tančí nahý.
To je ono! Jdu na to!
Ty opilý blázne!
Co to děláš před králem?
Okamžitě slez z toho stolu!
Nech to být.
Dneska se žením.
Odpusť mu, že se nechal trochu unést.
Ale princi Delgale…
Delgal?
To je to miminko z předchozího obrazu?
No tak, běž!
To bylo o fous!
Delgale!
Otče!
Těší mě, jak jsi pěkně vyrostl.
Na budoucnost tohoto království.
Otče!
Byl otráven!
Vezmu si je s sebou a pak si je v klidu vychutnám.
Pardon.
Vaše Veličenstvo!
Ošetřete ho!
Rychle!
Toho elfa jsem zahlédl i v předchozím obraze.
Že by to byl šašek?
Hele, co mám!
Tentokrát jsem přinesl jídlo.
Počkat, co? Všechno je pryč.
Takže jídlo z obrazu nejde odnést.
Jde ho sníst jedině uvnitř obrazu!
Ještě jednou! Musím to jídlo ochutnat!
KOMPLETNÍ DVORNÍ POKRM
To je korunovační obřad?
Takže princ nastoupil na trůn.
Nechť toto království a jeho lid navěky vzkvétají.
Je to vynikající!
Vynikající!
Myslel jsem, že to bude chutnat jako barva,
ale tohle je skutečná hostina!
Přidat, prosím.
To jsem si dal.
Jsem nacpanej.
Je čas se vrátit.
Hm? To je…
- Ty do tohohle hradu nepatříš. - Sakra!
Co to děláš?
Byl jsi u narození prince i na jeho svatbě.
O co ti jde?
Chceš trůn?
Spálím tě na popel!
Ten obraz!
Stalo se v něm něco?
Byla tam spousta skvělých pokrmů.
Když jsem dojedl a chtěl se vrátit,
někdo zjistil, že tam nepatřím, chytil mě za límec
a byl vážně naštvaný.
To mě nepřekvapuje.
Hrozně jsem se bál.
Teď, když jsem klidný, jde na mě zase hlad.
Počkat, cože? Nacpal jsem se, ale pořád mám prázdný žaludek.
Co jsme ti říkali?
Jedl jsi jen vzduch!
Promarnil jsi náš čas!
Ale bylo to vážně vynikající!
Tohle byla kuchyně?
Přineseme vodu z vedlejší místnosti
a uděláme si tu pěkné místo na odpočinek.
Kdybys neblbnul s těmi obrazy,
mohli jsme už být ve čtvrtém patře.
To je Mimik?
Vůbec jsem si té truhly nevšiml.
Není úplně na očích, ale není ani schovaná.
Je umístěná tak, aby zaujala.
Taková místa ti mizerové milují.
Tak si tu dneska trochu zdřímneme.
Dobře.
Nevadí ti to, Chilchucku?
Vůbec ne.
Asi jim to nemusím říkat.
Je jasné, že Senši a Laios by ho chtěli sníst.
Tu krabici musím otevřít já.
Mimikové…
Už ani nevím, kolikrát mě ti mizerové potrápili.
Tak jo!
Není tam zámek ani past!
Byla zamčená, takže to není Mimik!
Když ji otevřu zezadu, nemůže mi ublížit!
Sakra! Zapomněl jsem na tu past!
Zatracení Mimikové!
Jsi v pořádku?
Zdál ses mi zamyšlený.
Máš nějaký problém?
Ani ne.
Musíš být unavený.
Jsi ještě dítě.
Ať se dobře vyspí a nemusí stát na stráži.
Už jsem řekl, že nejsem dítě!
Kolik ti je?
To si nechám pro sebe.
A je to tu zas. Vždycky jsi takový.
Ani nám neřekneš, kde a kdy ses narodil.
Odděluji práci a osobní život.
Jednou tě bude mrzet, že ses takhle choval.
Jasně.
Jsem citlivější na hlad.
Dřív jsem vydržel bez jídla dva dny.
Přinesu vodu odvedle.
Hej, loudo.
Jdu pro vodu.
Půjdu s tebou.
Neobtěžuj se. Hned se vrátím.
Je to nebezpečné.
Je to hned vedle.
Mincobrouk.
Možná je poblíž hnízdo.
Když jich najdu víc, pomůže nám to utišit hlad.
Nechci znít jako Laios, ale mám Mincobrouky rád.
Jsou to příšery, co se maskují jako Mimikové,
ale jsou roztomilí.
Hej!
Počkat, tam přece ten Mimik…
Ty blbče.
Zapomněl jsi, že jsi s tím vakem na vodu těžší.
Musí tu být mechanismus na otevření těch dveří.
Jasně, že je mimo dosah.
Mám zavolat pomoc?
Pokud můj křik přiláká další příšery, ohrozím tím své přátele.
Klid.
Když se nevrátím, Marcille si toho všimne.
Všimne si toho? Nejspíš ne.
Není na ni spoleh!
Nepanikař!
Otevírání zavřených dveří
je tvá práce, ne?
Stačí odhalit jejich mechanismus.
Když se nedotknu toho Mimika, nic se mi nestane.
Neslyším žádné tikání,
takže není časový limit.
Na stěně je pár tlačítek
a mechanismus, který vysouvá bodáky.
Když zmáčknu tlačítka v chybném pořadí, vysunou se.
Tento text je zřejmě klíčový, ale…
Je to prastarý jazyk, kterému nerozumím.
Sakra, kéž by tu byla Marcille.
Ale zdá se mi to nějak povědomé…
Musím si srovnat myšlenky.
V rozích místnosti jsou tři tlačítka.
Proč tři?
Mám je stisknout v určitém pořadí?
Za Mimikem je také tlačítko!
Sakra! Ten mizera mi pořád bude škodit!
Není tu nějaká nápověda?
Jistěže ne.
Když ta tlačítka stisknu náhodně, probodne mě to.
Ale jsem malý, mohl bych proklouznout.
Ne, to je moc riskantní.
Nevím, co mám dělat!
Možná bych měl počkat do rána…
Ty jsi tady?
Sakra.
Au.
Zachránil mě.
Jsi tvrďák!
Mimikové jsou roztomilí, když je obrátíš a vrtí nohama.
Když je obrátíš, poznáš jejich pohlaví.
Pronásledují mě Laiosovy zbytečné poučky!
Obrátit?
Jak asi!
Tohle nedopadne dobře!
Au.
Jestlipak mi jdou pomoct, když slyšeli ten hluk?
Co?
Takže tahle byla prázdná?
Takhle se mi vysmíváš?
Co?
Ten text…
Tohle bylo napsáno na té desce!
V tom případě vím, co se tam píše!
Rychle!
- Východ! - Ať slunce vyjde, kolikrát chce…
- Západ! - A měsíc zapadne…
- Sever! - Jako nehybné hvězdy…
Jih!
Ať vítr štěstěny vždy vane tvým směrem!
Otevřelo se to!
Chilchuck se nevrátí!
Chilchucku!
Je mi to moc líto!
Jsem naživu, jasný?
Co je to?
Tos udělal ty, Chilchucku?
Dobrá práce!
Jasně.
Pěkný Mimik.
Mimik?
Budu ho vařit poprvé.
Nedělejte, jako by bylo normální ho jíst!
Klid, Marcille.
Mimikové sami o sobě nejsou jedovatí.
Mohou být škodliví, když něco špatného snědli,
ale když odstraníš trávicí trakt, mělo by to být v pohodě.
Jak by to mohlo být v pohodě?
Neřeš to, Marcille.
Nemá cenu je od toho odrazovat.
Ale já dnes rozhodně jíst nebudu!
Přivést k varu velké množství vody,
přidat trochu soli.
Ponořit Mimika do vody, přiklopit poklicí
a chvíli počkat.
Když je provařený,
je hotovo!
VAŘENÝ MIMIK
Maso jde těžko ven.
Zkus tu lžíci použít obráceně!
Nepomáhá to. Jen ho tlačím hlouběji dovnitř.
Jistě.
Chilchucku, půjč mi ty věci.
Ty věci?
Však víš, ty nástroje, co pořád nosíš s sebou.
Ty nástroje.
Zbláznil ses?
Když je pak vyvaříme, bude to v pohodě.
O to nejde!
Ne!
Jde to jako po másle!
Tady.
Je to vážně dobré.
Je to vynikající.
Myslím, že maso ze stehýnek a hřbetu by šlo dobře dohromady.
Není to ono.
Říká se, že trávicí ústrojí krabů poustevníků není dobré.
Proč jsi nám o tom Mimikovi neřekl?
Mám na Mimiky špatné vzpomínky.
Nejradši bych se jim úplně vyhnul.
Každopádně jsem udělal dost chyb v úsudku.
Bál jsem se, že sežere toho Pokladníčka.
Mimikové Pokladníčky nežerou.
Cože?
Naopak, Pokladníčci žerou Mimiky.
Když najdou Mimika,
vlezou škvírou do truhly a nakladou vajíčka.
Larvy, které se vylíhnou v truhle, se živí Mimikem, jak rostou.
Když dospějí,
lidé je často považují za poklad,
a tehdy opustí truhlu a zahájí další fázi života.
Děláš si srandu?
Nech toho, ano?
To máš za to, že jsi mi neřekl svůj věk.
Nepoučil ses snad, že před přáteli nemáš mít tajemství?
No tak, řekni mi, kolik ti je!
Dva…
„Dva…“?
Letos mi bude 29.
Takže jsi vážně dítě. To je nuda!
Nevěděl jsem, že jsi tak mladý.
A kolik je vám?
Nesnáším soutěže ve věku!
Co?
Pane… Chilchucku…
Přestaňte!
Dnes si pochutnáváš na příšeře,
ale zítra si možná někdo pochutná na tobě.
Jídlo z kobky.
Jo, jídlo z kobky.
Překlad titulků: Tereza Wong