DELICIOUS IN DUNGEON
I ova su zaključana.
Dajte mi minutu.
Brzo ću ih otvoriti.
Već dugo hodamo,
pa bismo mogli uskoro stati za danas.
Pametno, Marcille. Odgovaraš trbuhom.
Nisam to bila ja!
Sasvim je normalno.
Danas smo ionako jeli samo grickalice.
Ali, Laiose, ne slažem se da treba predahnuti.
Od hrane smo danas našli samo zdjelu Zlatnih buba.
Dogurajmo do četvrtog kata, pa makar i nasilu.
Ali što dalje zalazimo, čudovišta postaju sve opakija.
Trebamo čuvati energiju.
No nema vajde od energije
ako se onesvijestimo od gladi.
Ali bez energije se ne možemo boriti protiv čudovišta…
Otvorena su.
Ovo kao da je bila blagovaonica.
Nekoć je sigurno bio raskošan blagovaonički stol.
A sad samo mrtvi opsjedaju ovo mjesto.
Nema čak ni štakora.
Neću jesti štakora, dobro?
Pitam se zašto nas uvijek napadaju mrtvi ljudi.
A da za promjenu navali pečeno prase?
Ne budali.
„Navali”…
Ali na nas…
već navaljuje hrana!
Živa slika?
Pazi, Laiose!
Bio si joj preblizu!
Mogla te uvući!
To sam i htio! Bio sam nadomak uspjeha!
Molim?
Na slici je bilo grožđa.
Želiš reći
da si pokušavao jesti hranu sa slike.
Tako je. Dobra ideja, zar ne?
-Nimalo! -Idiote!
-Idiote! Što te spopalo? -Jesi čuo za kule u zraku?
Znam da se njih ne može jesti.
Ali slika takvih kula je druga priča!
Poginut ćeš u toj slici.
Tako je!
U slici bismo trebali moći komunicirati jedni s drugima!
Dobro. Neka bude po tvom.
Ali imaš jedan pokušaj.
Vezat ćemo te užetom.
Daš li nam signal, izvući ćemo te.
Koju sliku da odaberem?
Ova izgleda dobro.
Ima mnogo fine hrane.
Dobro, ući ću u ovu.
Au.
Hej, ti.
Već sam uočen!
Taj mač…
Nosiš neobičan oklop,
no jedan si od stražara dvorca, zar ne?
Ha?
Evo, ponesi ovo.
Uvijek nam treba ispomoć.
Ovuda! Ne gubi pozornost!
Gle mu lice. Izgleda tako pametno!
Da, nos mu je istog oblika kao tvoj.
Jednog će dana sjajno upravljati kraljevstvom.
-Mirno. Dobar dječak. -Čestitam, Vaše veličanstvo.
Prestani sanjariti!
Donesi više idući tanjur!
-Mogu li prigristi… -Znam!
Delgal! Zoveš se Delgal!
Delgale, bit ćeš izvrstan kralj!
Ovo ne valja!
Ovako neću ništa pojesti!
Pomozite mi!
Šalje signal!
Vucite!
Kako je bilo?
Bio sam nadomak zalogaja.
Ali vibra nije bila dobra.
-Vibra? -To te je spriječilo?
Da, bilo je baš do vibre.
Još jednom!
Mogu prezalogajiti u prikladnijoj situaciji.
Kako misliš, „prikladnijoj”?
Da vidimo.
Mislim da treba biti ležernije.
Ležernije?
A ova?
Imaju fine hrane, izgleda kao zabava
i netko čak pleše gol.
To je to! Idem!
Pijana budalo!
Što to radiš pred kraljem?
Silazi sa stola!
Stani.
Danas mi je svadba.
Nemojte mu zamjeriti što se malo zanio.
Ali prinče Delgale…
Delgal?
Je li on ona beba iz prošle slike?
Odlazi!
Umalo!
Delgale!
Oče!
Drago mi je vidjeti kako si divno odrastao.
Za budućnost ovog kraljevstva.
Oče!
Otrovan je!
Ponijet ću i kasnije uživati u miru.
Oprosti.
Vaše veličanstvo!
Izliječite ga!
Brže!
I tog sam vilenjaka vidio u prošloj slici.
Pitam se je li im dvorska luda.
Gledajte što imam!
Ovaj sam put donio hranu…
Što? Sva je nestala!
Dakle, hranu se iz slike ne može iznijeti.
Može se jesti samo u slici!
Opet! Sad kad znam, moram je okusiti!
ČITAVA DVORSKA TRPEZA
Je li to krunidba?
Znači, naslijedio je prijestolje.
Neka ovo kraljevstvo i njegovi ljudi zauvijek žive u blagostanju.
Fino je!
Mislio sam da bi moglo biti okusa boje,
ali ovo je prava gozba!
Repete, molim.
Baš sam mnogo pojeo.
Prejeden sam.
Vrijeme je za povratak.
Ha? To je…
-Ne pripadaš ovome dvorcu. -Kvragu!
Što radiš?
Bio si na prinčevom rođenju a i na svadbi.
Što smjeraš?
Ciljaš na prijestolje?
Pretvorit ću te u pepeo!
Slika!
Je li se u slici nešto dogodilo?
Bila je hrpa slasnih jela.
Najeo sam se i namjeravao poći.
Utom je netko shvatio da sam uljez. Zgrabio me za vrat
i jako se razbjesnio.
To me ne iznenađuje.
Baš sam se prepao.
Sad kad mi je lakše, opet osjećam glad.
Što? Mnogo sam pojeo, no želudac kao da mi je još uvijek prazan!
Što smo ti rekli?
Kule u zraku!
Potratio si nam vrijeme!
Ali bilo je jako ukusno!
Je li ovo bila kuhinja?
Iz susjedne sobe možemo donijeti vode,
a i lijepo je mjesto za predah.
Da se nisi glupirao sa slikama,
vjerojatno bismo već bili na četvrtom katu.
Je li to Mimičar?
Tek sad vidim tu kutiju.
Nije jako uočljiva, ali nije ni skrivena.
Položajem nekako privlači pogled.
Na mjestu je kakva vole oni gadovi.
Odspavajmo onda danas ovdje.
Dobro.
Može, Chilchuck?
Može.
Valjda im ne moram reći.
Znam da će Senshi i Laios inzistirati da to pojedemo.
Pa ću je ja morati otvarati.
Mimičari…
Prestao sam brojiti koliko su me dosad puta napatili!
Sjajno!
Nema ni bravu ni zamku!
Ova je bila zaključana, pa nije Mimičar!
Otvorim li je straga, ne može mi ništa!
Kvragu! Zaboravio sam na zamku!
Prokleti Mimičari!
Jesi dobro?
Izgledao si zamišljeno.
Muči li te nešto?
Ma ne.
Sigurno si umoran.
Ipak si dijete.
Neka se naspava i neka noćas ne stražari.
Rekao sam vam već, nisam dijete!
Koliko si onda star?
Ne želim reći.
Eto tebe opet. Stalno si takav.
Ne želiš nam reći ni odakle si ni kad si rođen.
Volim odvajati poslovno od privatnog.
Jednog ćeš dana požaliti zbog takvog ponašanja.
Ma kako god.
Postao sam osjetljiviji na glad.
Nekoć bih bez hrane izdržao dva dana.
Idem do susjedne sobe po vodu.
Hej, spora.
Idem po vodu.
Idem s tobom.
Ne trebaš. Brzo se vraćam.
Opasno je.
Ma susjedna soba.
Bubonovčić.
Je li im u blizini leglo?
Nađem li još koji, zavarat će nam glad.
Zvučim kao Laios, ali nekako mi se sviđaju.
Čudovišta su i kamufliraju se poput Mimičara,
no slatki su.
Hej!
Čekaj, tu je Mimičar…
Idiote jedan.
Zaboravio si da si s vrećom vode teži.
Trebao bi biti neki mehanizam za otvaranje.
Naravno, ne mogu do njega.
Da zovem pomoć?
Ako vikom privučem još čudovišta, prijatelji će mi biti u opasnosti.
Bez brige.
Marcille će primijetiti da me nema.
Hoće li? Ne, vjerojatno neće.
Nepouzdana je!
Ne paničari!
Otvaranje zatvorenih vrata
tvoj je posao, zar ne?
Ovakva se otvaraju kad se shvati mehanizam.
Samo ne smijem dotaknuti Mimičara.
Ne čujem nikakav čudan zvuk,
pa nema ni odbrojavanja.
Na zidu je nekoliko gumba.
I mehanizam koji vjerojatno okida koplja.
Pritisnem li krivim redom, mogla bi iskočiti.
A ovaj tekst je vjerojatno ključ, ali…
Na nekom je drevnom jeziku. Ništa ne razumijem.
Kvragu. Da je bar Marcille tu.
Ali izgleda nekako poznato…
Ne, prvo trebam sabrati misli.
U kutovima sobe su tri gumba.
Zašto tri?
Treba li ih pritisnuti nekim redom?
I iza Mimičara je gumb!
Dovraga! Taj mi gad ne prestaje otežavati!
Ima li u sobi kakav trag?
Naravno da nema.
Pritisnem li ih nasumično, završit ću kao ražnjić.
No malen sam. Možda ih mogu izbjeći.
Ne, bilo bi preriskantno.
Nemam pojma što učiniti!
A da samo ostanem mirno do zore…
U tome si bio?
Kvragu…
Au.
Spašen sam…
Bome si opak!
Slatki su kad ih se okrene pa mrdaju nogama.
Kad ih okreneš, možeš vidjeti kojeg su spola.
Opsjeda me Laiosovo beskorisno znanje!
Da ga okrenem?
Kao da mogu!
Sad ili nikad!
Au.
Dolaze li mi pomoći? Morali su čuti buku.
Ha?
Ova je sve vrijeme prazna?
Ti to mene ismijavaš?
Ha?
Taj tekst…
To dakle piše na onoj ploči!
Onda znam što znači!
Brže!
-Istok! -Koliko god puta svanulo…
-Zapad! -I Mjesec zašao…
-Sjever! -Poput nepomičnih zvijezda…
Jug!
Neka ti vjetar srećonoša zauvijek bude naklonjen!
Otvorila su se!
Chilchuck se ne vraća!
Chilchuck!
Žao mi je! Tako mi je žao!
Živ sam, dobro?
Što je to?
Chilchuck, jesi ti to učinio?
Svaka čast!
Da, da.
Kakav lijep Mimičar.
Mimičar, ha?
Njih još nisam kuhao.
Prestani! Nije ih normalno jesti!
Ne brini se, Marcille.
Sami po sebi nisu otrovni.
Znaju biti ako pojedu nešto loše,
pa bi trebao biti jestiv ako mu odstranimo iznutrice.
Kako bi takvo nešto moglo biti jestivo?
Odustani, Marcille.
Nema ih smisla upozoravati.
No danas ga neću jesti! Ni po koju cijenu!
Prokuhajte dovoljno vode
i dodajte soli.
Ubacite Mimičara, poklopite
i pričekajte.
Kad se iskuha,
spremno je!
KUHANI MIMIČAR
Teško je izvući meso.
Da probaš drškom?
Ne pali. Samo ga guram dublje.
Aha.
Chilchuk, daj mi one, da probam njima.
One?
Ma one hvataljke koje nosiš sa sobom.
Hvataljke.
Jeste sišli s uma?
Dezinficirat ćemo ih kipućom vodom.
Nije u tome problem!
Nemoj!
Sad je lako!
Evo.
Baš je dobro.
Jako je ukusno.
Kladim se da je fino jesti leđa i nogu istovremeno.
Očekivao sam bolje.
Kažu da su probavne žlijezde rakova samaca lošeg okusa.
Ali zašto nam nisi rekao za Mimičara?
Za Mimičare me vežu ružne uspomene.
Htio bih ih se potpuno kloniti.
Mnogo sam ih puta krivo procijenio.
Pomislio sam da će pojesti Zlatnu bubu, pa sam se uspaničio.
Mimičari ne jedu Zlatne bube.
Ha?
Naprotiv, Zlatne se bube hrane Mimičarima.
Kad ga nađu,
uđu u kutiju i snesu jaja.
Ličinke se hrane Mimičarem i tako rastu.
Kad sazru,
ljudi često pomisle da su blago.
Pa polete i uđu u idući stadij života.
Ma šališ se?
Prestani!
Tako ti i treba kad mi ne govoriš koliko si star.
Zar nisi naučio da možeš požaliti ako prijateljima nešto tajiš?
Hajde, reci mi koliko imaš godina!
Ov…
„Ov…”?
Ove ću godine napuniti 29.
Znači stvarno jesi dijete. Baš dosadno!
Nisam znao da si tako mlad.
Recite mi onda koliko ste vi stari!
To mrzim kod dugovječnih rasa!
Što je?
Pa… Gospodine… Chilchuck…
Prestani!
Danas blagujete čudovište,
no sutra možda završite kao nečiji obrok.
Tamnička hrana.
Oh, tamnička hrana.
Prijevod titlova: Mario Komljenović