‫- מבוכים ומטעמים -‬
‫הוא לא מת. רק משותק.‬
‫דווקא בקומה הזאת? אתה יכול להחיות אותו?‬
‫אני לא בטוח.‬
‫יופי. נראה שחזרת לחיים.‬
‫אנחנו חוסלנו?‬
‫השרשרת שלי נעלמה.‬
‫גם המטבעות שלי נעלמו.‬
‫וכך גם כל התכשיטים.‬
‫איבדנו חלק מהחפצים שלנו.‬
‫אתם יודעים על זה משהו?‬
‫אין ספק. הם נלקחו על ידי חרקי אוצרות.‬
‫הס!‬
‫לא, אנחנו לא יודעים כלום.‬
‫מצאנו אתכם מונחים במסודר על הקרקע.‬
‫כמה אנשים בטח עברו כאן לפנינו.‬
‫קווצת שיער.‬
‫זה קסם להברחת רוחות.‬
‫אין ספק שמישהו בא איתנו במגע.‬
‫אלפית…‬
‫איש גבוה…‬
‫חצי-רגל… וגמד.‬
‫הם סעדו כאן.‬
‫סעודה?‬
‫יש להם חוצפה.‬
‫בואו נרדוף אחריהם.‬
‫רגע.‬
‫אנחנו לא ארגון צדקה, אתה יודע.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫למה לא סיפרת להם?‬
‫זה פשוט.‬
‫כמה שיותר גופות, יותר טוב.‬
‫אני ממש רוצה לחפוף את השיער בקרוב.‬
‫תרגישי רעננה אם תקצצי את השיער.‬
‫שוב אתה אומר דברים מרושעים.‬
‫ואתה לא רוצה לחפוף את הזקן, סנשי?‬
‫כמה זמן עבר מאז שחפפת אותו לאחרונה?‬
‫בוא נחפוף אותו עכשיו!‬
‫השיער שלך משחק תפקיד חשוב גם בקסם.‬
‫לטפל בו זה כמו חימום.‬
‫עם הזקן שלך ככה,‬ ‫ייתכן שקסמי התמיכה שלי לא יעבדו עליך.‬
‫זה יהיה נהדר.‬
‫נכון! יש לי סבון ממש טוב.‬
‫אשטוף איתו את הזקן שלך ואקלע בו צמות!‬
‫מה? אני לא מוצאת אותו.‬
‫נכון, באותו יום…‬
‫אין מצב! אבל הוא היה כל כך יקר!‬
‫בואו נלך.‬
‫בקומת המרתף הרביעית,‬
‫יש אגם שנוצר ממי תהום‬
‫הזורמים דרך סלעי יסוד שנחצבו.‬
‫המים המכושפים פולטים זוהר חלש,‬
‫והרחק במעמקי המים,‬
‫ניתן לראות את עיר הטירה כאשליה מתנודדת.‬
‫איך אתה מסייר בדרך כלל‬ ‫בקומה הרביעית, סנשי?‬
‫אני דג ומציב כאן מלכודות.‬
‫זה הכול.‬
‫איך אתם עוברים את המקום הזה?‬
‫בעזרת קסם, כמובן.‬
‫אני משתמשת בזה כדי לעשות את זה ו…‬
‫ככה!‬
‫אנחנו הולכים על המים.‬
‫ל…‬
‫ל…?‬
‫לא!‬
‫-אין צורך להתרגז כל כך.‬
‫לא!‬ ‫-זה לא יעבוד.‬
‫בואו נקשור חבל סביבו ונגרור אותו איתנו.‬
‫לא.‬
‫תטילי עליו כישוף בזמן שאני מחזיק אותו.‬
‫מה?‬ ‫-עם השריון שלו…‬
‫עם השריון שלו,‬ ‫זו הדרך היחידה להעביר אותו במים.‬
‫מסוכן מדי להשתמש בסירה.‬
‫אנשים נופלים בקלות לנתיב הנוחות.‬
‫לוקח רק רגע להפוך לחלוד,‬ ‫אבל לוקח הרבה מאוד זמן ל…‬
‫זהו!‬
‫רואה? זה לא היה כזה סיפור, נכון?‬
‫את…!‬
‫אני לא מבינה. למה אתה כל כך שונא קסמים?‬
‫אתם רגועים מדי כשמדובר בקסמים.‬
‫זה משהו שאני לא מבין.‬
‫די, די.‬
‫מה שהיה היה.‬
‫אולי תאהב את זה.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫למה?‬
‫למה הקסם שלי לא עובד כמו שצריך?‬
‫זה בטח בגלל זה.‬
‫מה, זה מבודד?‬
‫הוא ספוג בשמנים ובדם של כמה מפלצות.‬
‫איכס!‬
‫תשטוף אותו מהר!‬
‫אני לא בטוח שזה ירד רק עם מים…‬
‫אין צורך.‬
‫אני אחצה את המים בדרך שלי.‬
‫מה?‬
‫אתה מתכוון לבנות סירה?‬
‫אתה תשקע כמו אבן תוך זמן קצר.‬
‫לא, בטח יש לו תוכנית מדהימה.‬
‫יש לך הרבה ביטחון בו.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫תראו אותי.‬
‫זו קליפה חיצונית של חקיין?‬ ‫-הס!‬
‫קלפי!‬
‫זהירות! תתרחקו!‬
‫זה בסדר. זה לא מזיק.‬
‫אן היא סוסה שתמיד מופיעה כשאני דג.‬
‫אן?‬
‫זה זמן מה שאני תוהה אם אוכל‬ ‫להשתמש בה כדי לחצות את האגם.‬
‫מה?‬ ‫-מה?‬
‫אולי אוכל להשתמש בשריון של החקיין‬ ‫כדי לכוון אותה איכשהו.‬
‫זה…‬
‫כל כך מגניב!‬
‫- זו הרפתקה! -‬
‫אני נגד זה.‬
‫אני חושב שיהיה יותר מעשי להשתמש‬ ‫במעיים שלה כדי ליצור מצוף.‬
‫איך אתה יכול לומר את זה?‬
‫כמה אכזרי מצידך!‬
‫מפלצות הן מסוכנות.‬
‫במיוחד מפלצות שמקסימות.‬
‫קלפי גורמת לך‬ ‫להוריד מגננות ומפתה אותך להיכנס למים.‬
‫אי אפשר לדעת מה קורה במוחה של מפלצת.‬
‫אני מכיר את אן זמן רב,‬ ‫בדיוק כמו שאני מכיר את הגולמים.‬
‫אני מכיר אותה הרבה יותר טוב מאשר אותך.‬
‫למה לכולם יש חולשה ליונקים‬
‫בעוד הם לא נותנים לי לגדל צמח טורף אדם?‬
‫אתה באמת לא יודע למה?‬
‫קדימה, אן!‬
‫סנשי!‬ ‫-סנשי!‬
‫מרסיל!‬ ‫-מה?‬
‫אן…‬
‫תפסיקי, אן!‬
‫לאיוס!‬
‫סלחי לי, אן.‬
‫אין מצב.‬
‫אין מצב!‬
‫בבקשה, לא!‬
‫אז היא חיכתה שאעלה על גבה?‬
‫אבל היא יכלה לתקוף אותי מתי שרצתה.‬
‫אני לא יודע.‬
‫אי אפשר לדעת מה מפלצת חושבת.‬
‫אני לא מבין.‬
‫אני לא מבין בכלל.‬
‫בטח קר לך.‬
‫אני אדליק מדורה עכשיו.‬
‫היי!‬
‫עד כדי כך חיבבת אותה,‬ ‫ועכשיו אתה הולך לאכול אותה?‬
‫לא ייאמן.‬
‫אבל למה?‬
‫אני יכול לעזור?‬
‫לא.‬
‫אני אעשה את זה לבד.‬
‫היי.‬
‫אני יכולה לקבל קצת מהשומן?‬
‫מה גרם לזה?‬
‫סתם רעיון.‬
‫מה לעזאזל אנחנו עושים כאן?‬
‫צ'ילצ'אק.‬
‫משהו צף שם.‬
‫אני מקווה שזה לא אנשים.‬
‫בוא נלך לראות.‬
‫מה? אני מעדיף שלא.‬
‫מה הדברים הלבנים האלה?‬
‫אלה דגנים.‬
‫נראה שהם נשפכו.‬
‫והינה הבעלים.‬
‫נוציא אותם מהמים.‬
‫מה זה?‬
‫הפנים שלו לא נראות מוכרות?‬
‫לא.‬
‫אני מכיר את הקובולד הזה!‬
‫מצאנו אותו מת בקומת המרתף השלישית.‬
‫איך הם הקדימו אותנו?‬
‫אז הם פגשו איש-דג והרגו זה את זה.‬
‫מסכנים…‬
‫צ'ילצ'אק?‬
‫צ'יל! צ'ילצ'אק!‬
‫צ'יל!‬
‫הם לא נתנו לי לסיים את השיר,‬
‫אפילו שטרחתי לזכור אותו.‬
‫זהו זה.‬
‫אסור לתת לדגנים המפוזרים להתבזבז.‬
‫בוא נאסוף את הדגנים בשבילם.‬
‫זה כבר מוגזם.‬
‫אז בוא ניקח אותם לעצמנו.‬
‫זה ישמח את מרסיל.‬
‫מרסיל המסכנה.‬
‫לא!‬
‫עוד לא אמרתי כלום.‬
‫הבטחת לא לאכול דמויי-אנוש!‬
‫דמויי־אנוש…‬
‫מה אלה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אנשי-דג באים בתצורות שונות.‬
‫חלקן יונקים, ואחרים דומים יותר לדגים.‬
‫הוא בקטגוריית הדגים.‬
‫הוא מטילה ביצים, אז אין לו פופיק או פטמות.‬
‫במקום זאת, יש זימים.‬
‫הם רחוקים יותר מבני אדם‬ ‫מאשר פרות או חזירים.‬
‫מה?‬
‫אין מצב!‬ ‫-מה?‬
‫אבל למה?‬
‫למה אנחנו יכולים לאכול פרה אבל לא איש-דג?‬
‫זה פשוט לא מרגיש נכון.‬
‫מרגיש?‬
‫מרגיש, אה?‬
‫הם עדיין עובדים על זה.‬
‫אני מתחיל להרגיש רעב,‬ ‫אז מה דעתך שנכין משהו?‬
‫זורקים את הדגנים למים ושמים מעל האש.‬
‫מוסיפים קצת חקיין ועשבי מים, ואז…‬
‫רק רגע.‬
‫זה מה שגדל על הראש של איש הדג.‬
‫כן, אבל זה צמח נורמלי.‬
‫אנשי הדג משתמשים בו להסוואה.‬
‫בלי זה, הם ייראו אפילו יותר חשודים.‬
‫זה עדיין מכעיס אותך?‬
‫זה מתחיל להיות מטרד.‬
‫בסדר. איך שאתה רוצה.‬
‫אני חושב שאולי טעיתי בשיפוט עכשיו.‬
‫בסדר. זה מוכן.‬
‫- דייסה עם שעורה מפוזרת -‬
‫מרסיל, סנשי, בואו נאכל צהריים.‬
‫כבר הגיע הזמן?‬
‫איפה הצלחתם למצוא דגנים?‬
‫לקחתי אותם מההרפתקנים המתים שם.‬
‫מה לעזאזל חשבת לעצמך?‬
‫שאלה טובה. ידעתי שמרסיל לא תאכזב.‬
‫אבל כבר בישלת אותם, אז…‬
‫אני אתחיל לאכול!‬
‫יש פיצוחיות במרקם.‬
‫מה זה?‬
‫בטח ביצי דגים.‬
‫הן בטח היו על עשבי המים.‬
‫זה טעים.‬
‫כן, מה?‬
‫אני שמח שהוספתי את זה.‬
‫בוא איתי.‬
‫היי!‬
‫אלה היו ביצים של איש-דג, נכון?‬
‫שמעתי שלאנשי-דג יש הרגל‬ ‫להטיל ביצים על עשבי מים‬
‫שהם לובשים על הראש בתור הגנה או משהו!‬
‫מה קורה פה?‬
‫מרסיל.‬
‫זה טעים?‬
‫כן!‬
‫סנשי.‬
‫זה בשבילך.‬
‫הכנתי סבון מהשומן של הקלפי.‬
‫שומן של קלפי‬ ‫משמש לעיתים קרובות כשמן לשיער,‬
‫אבל הוא יכול לשמש גם לבדים ומאכלים.‬
‫אני יכול להשתמש בו עכשיו?‬
‫הוא עדיין בתהליך, אז אני לא בטוחה.‬
‫אני רוצה לנסות.‬
‫השקעת הרבה מאמץ בהכנתו, נכון?‬
‫בסדר.‬
‫תודה לאל!‬
‫עכשיו נוכל להתקדם ביחד.‬
‫הבנתי.‬
‫עכשיו שהגענו לזה, הבנתי משהו.‬
‫ההליכה על המים דווקא נעימה.‬
‫תודה לך, מרסיל.‬
‫נכנס לי סבון לעין.‬
‫תשאיר את זה לי.‬
‫אני אחסל אותם!‬
‫לא!‬
‫זהירות!‬ ‫-אאוץ'!‬
‫אמרתי לך לא לעשות את זה!‬
‫פיצוץ תת-ימי הורג יותר מדי מהם!‬
‫מה?‬
‫את דג הלהב הזה אפשר לבשל, לצלות, לאדות,‬
‫לייבש, לעשן או לאכול נא.‬
‫הם טעימים, לא משנה איך מכינים אותם.‬
‫אבל הם גם מקור מזון למפלצות אחרות.‬
‫אם האוכלוסייה שלהם תצטמצם‬ ‫זה עלול לשבש את המערכת האקולוגית של המבוך.‬
‫אז צריך לתפוס אותם אחד אחד.‬
‫מה? אתה דורש יותר מדי!‬
‫כשאני חושב על זה,‬
‫נראה שיש פחות מפלצות בגודל בינוני מהרגיל.‬
‫רואה?‬
‫אבל אני לא יכולה להיות עדינה איתם.‬
‫לא כשהם מנסים להרוג אותנו.‬
‫אם כבר, יש יותר דגי להב מהרגיל.‬
‫אני לא חושבת שיש סיבה לדאגה.‬
‫אבל מה אם המפלצות יגוועו ברעב?‬
‫אני לא רוצה למות רק כדי להגן‬ ‫על המערכת האקולוגית שלהן!‬
‫אתם ממהרים מדי לבחור בדרך הקלה.‬
‫מה? אז צריך לנסות לחסל אותם אחד אחד.‬
‫זה קשה, כן!‬
‫את צריכה לחשוב יותר על המערכת האקולוגית…‬
‫מה קורה?‬
‫סנשי!‬
‫מה זה היה? הם בדיוק חלפו על פנינו.‬
‫נפצעת?‬
‫סנשי?‬
‫משהו מתקרב.‬
‫מה?‬
‫אתה צוחק, נכון?‬
‫זה גדול מדי!‬
‫דיונון?‬
‫או שזה תמנון?‬
‫זו קראקן!‬
‫קראקן זו תמיד מפלצת גדולה,‬
‫אבל זו גדולה פי כמה מהמפלצות הרגילות!‬
‫זה כל כך מגניב!‬
‫מה נעשה?‬
‫אם נפעל בפזיזות, היא תחסל אותנו!‬
‫נמשוך את תשומת ליבה!‬
‫אני סומך עלייך, מרסיל.‬
‫שוב קסמים?‬
‫תירגע. אני אפגע בה הפעם.‬
‫הינה היא באה!‬
‫לא להפסיק לרוץ!‬
‫שם!‬
‫עשיתי זאת!‬
‫אין מצב! היא לא נפגעה!‬
‫שימוש בנשק רק יחתוך את‬ ‫העור החיצוני שלו, לכל היותר.‬
‫חייב להיות קסם שאוכל להשתמש בו…‬
‫מרסיל!‬
‫תשתמשי שוב בקסם שלך.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא יכולה לבצע קסם חזק כל כך ברצף מהיר.‬
‫לא.‬
‫זה יספיק.‬
‫זאת אומרת,‬ ‫זה המפגש הראשון שלך עם קראקן, נכון?‬
‫אתה בכלל יודע איזו מין מפלצת זאת?‬
‫לא.‬ ‫-מה?‬
‫אני לא יודע הרבה על קראקן,‬
‫אבל ניקיתי לבישול דיונונים ותמנונים בעבר.‬
‫זהירות, מרסיל!‬
‫היא מתקרבת אלייך!‬
‫הליכת מים!‬
‫כדי להרוג דיונון או תמנון,‬
‫דוקרים אותו בול בין העיניים!‬
‫מדהים.‬
‫מה?‬
‫איפה לאיוס?‬
‫היי. אני כאן.‬
‫נראה שהיצור הזה טרף‬ ‫את כל המפלצות בגודל בינוני.‬
‫שניכם, בואו הנה.‬
‫תנסו לנקות ראש-רגלאיים לפחות פעם אחת.‬
‫יש לדקור כאן דיונונים ותמנונים‬ ‫כדי להרוג אותם בקלות.‬
‫דיונונים ותמנונים הם טעימים?‬
‫אין מצב! אף פעם לא טעמת אותם?‬
‫הם ממש טעימים, אתה יודע!‬
‫אפשר לבשל, לצלות, לאדות, לייבש,‬ ‫לעשן, או אפילו ליהנות מהם נאים.‬
‫הם באמת טעימים, לא משנה איך מבשלים אותם!‬
‫אני מכירה מקום טוב,‬ ‫אז אקח אותך לשם בפעם הבאה.‬
‫אפשר לנסות עכשיו?‬
‫חפרתי בעצמי את קברי!‬
‫ואו, זה כל כך מוזר!‬
‫איך אוכלים את זה?‬
‫בוא ננסה להמליח את זה.‬
‫זה מסריח.‬ ‫-נו!‬
‫יש לזה טעם מר מאוד.‬
‫זה גורם לפה שלי לרטוט.‬
‫מרסיל, את באמת אוכלת את זה בכל מיני מנות?‬
‫לא, אני לא! זאת אי-הבנה מוזרה!‬
‫כמה נפלא!‬
‫טפיל גדול למפלצת גדולה!‬
‫איכס, מגעיל!‬
‫תזרוק את זה עכשיו!‬
‫על מה כל המהומה?‬
‫ברוב היצורים יש תולעים טפיליות.‬
‫ורבות מהן גם מסיימות בארוחות שלנו.‬
‫לא היית צריך לספר לי את זה!‬
‫טוב, אם נבשל את זה, נוכל לאכול גם את זה.‬
‫לא!‬
‫זאת דרך אחת להסתכל על זה.‬
‫אמרתי לא!‬
‫בואו ננסה לצלות אותם עם רוטב.‬
‫זה מרגיז כמה שזה מריח מדהים!‬
‫זה מוכן!‬
‫- תולעת טפילית ענקית צלויה ומזוגגת -‬
‫זה טעים!‬
‫קשה לי לנסח את זה במילים,‬ ‫אבל זה ממש רך וטעים!‬
‫יש בזה קצת ריר, אבל זה די בשרי.‬
‫זה טוב.‬
‫לא רע.‬
‫יש לזה טעם טעים, שלא כמו לדגים רגילים.‬
‫זה לא יותר טעים מדיונונים או תמנונים?‬
‫זה לא…‬
‫נכון, כנראה.‬
‫אני די בטוח שזה יהיה טעים,‬ ‫לא משנה איך מכינים את זה.‬
‫אכלתי את זה נא, אבל זה היה טוב.‬
‫רגע, אתה אכלת את זה נא?‬
‫רק קצת.‬
‫זה כבר היה מת, אז זה אמור להיות בסדר.‬
‫הדגים אוכלים את הקראקן.‬
‫זה אמור לעזור‬ ‫למפלצות בגודל בינוני לחזור בהדרגה.‬
‫הבטן שלי…‬
‫איי…‬
‫מה קרה? אתה בסדר?‬
‫אוי…‬
‫זה בדיוק כמו שחשבתי.‬
‫לאיוס, מה שיש לך זה הטפיל‬ ‫שהיה בתוך התולעת הטפילית הענקית.‬
‫זה אותו סוג שאפשר למצוא גם בדגים רגילים.‬
‫ראיתי אחד כשניקיתי את התולעת הגדולה.‬
‫לא יכול להיות…‬
‫זה לא טפיל של בני אדם,‬
‫אבל זה עושה חור בבטן, וזה יכול לכאוב מאוד.‬
‫כל מה שאפשר לעשות זה לחכות שהוא ימות.‬
‫אני חושב שאני עלול למות קודם.‬
‫למה שלא תטילי עליו כישוף ריפוי מדי פעם?‬
‫רעיון טוב.‬
‫אבל עכשיו אני מבין.‬
‫אנשי-הדג אוכלים את דג הלהב,‬
‫והקראקן אוכלת את אנשי-הדג.‬
‫הבסנו את הקראקן,‬
‫והדגים הקטנים זוללים את בשרה.‬
‫לאיוס אכל את התולעת הטפילית שבתוך הקראקן,‬
‫והטפיל שבתוך התולעת‬ ‫ניקב חור בבטן של לאיוס.‬
‫כנראה שזה היה קצת יהיר מצידי‬ ‫לנסות להגן על המערכת האקולוגית.‬
‫כבר מההתחלה היינו חלק‬ ‫ממעגל החיים של המבוך.‬
‫לאיוס ניסה לדבר,‬
‫אבל הכאב המייסר והבחילה‬ ‫הותירו את מוחו ריק לחלוטין.‬
‫הייסורים, שהרגישו כאילו סכינים‬ ‫חותכים את קרביו,‬
‫נמשכו כל הלילה.‬
‫והוא נשבע לעולם לא לאכול שוב‬ ‫תולעת טפילית נאה.‬
‫תרגום כתוביות: רון לייזר‬