ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
Лайос та його група погодилися повернутися на поверхню.
Я не хочу вас утратити!
Ви…
Їхній взаємозв'язок укріпився.
Дещо раніше…
Отямився?
Відчуваєш дискомфорт?
Здається, тобі не надто погано.
Ти мав мало крові, тож я використав трохи козячої.
Але це не ідеально.
Тобі слід повертатися до міста.
Якби ти залишився мертвим на воді, ти б уже був кормом для риб.
Тобі слід подякувати тим, хто тебе витяг.
Думаєш, це був…
Куро!
Я впізнаю ці запахи.
Ельфійка, високорослик, напіврослик і гном.
Це ті ж, хто забрав наш скарб.
Я підозрював, що це вони!
Мені потрібна плата за відродження.
Я візьму гроші лише за козу.
Так, тепер згадав.
На нас напали Риболюди й…
То ми знову загинули.
Вистачить.
Вони шукачі пригод?
Ти…
Що?
Нічого.
Ходімо, Намарі.
Так, іду.
Ти навіть гномці очима бісиків пускаєш?
Ти зовсім неперебірливий.
Ну, я ніколи не обирав собі друзів виходячи з їхнього зросту.
Справді?
Наша їжа зникла!
Певно, вони її в нас украли!
Їжа.
Як вони насмілилися!
Тільки не знову.
Вони забрали нашу їжу, але залишили наші гроші?
Може, вони вичерпали власні припаси.
Обурливо.
Треба притягнути їх до відповідальності.
Що робитимемо, Кабру?
У нас немає іншого виходу.
Повертаймося до міста.
Що? Серйозно?
Не впіймавши злодіїв?
У нас немає їжі, тож ми не можемо йти далі.
Визнаймо, що нам бракує вмінь.
Як вони й сказали,
ми маємо бути вдячні, що досі дихаємо.
Якщо це твоє рішення, Кабру, то я його підтримаю.
І я.
Якщо пообіцяєш, що не забудеш про пошуки цих злодіїв,
я піду за тобою.
Даю тобі слово, Рін.
Куро піде за Мікбеллом.
Ця експедиція сильно вдарить нам по кишеням.
Збирається туман.
Усі, стережіться…
Це не природній туман.
Може, він тут через монстра?
Риболюди?
Звідки вони з'явилися?
Прокляття. Треба битися.
Нападає!
Те, як орудує сокирою, наче щось підстригає…
Мені це добре відомо.
Так.
Це…
Тсс!
Усе добре. Заспокойся.
Дайя, це я.
Цей туман — магія ілюзій.
Спантеличений, що витяг зброю, певно, Куро.
А он там заціпенів від здивування Холм.
Він завмирає, коли одразу відбувається забагато всього.
А той, хто побіг раніше, певно, Мік.
У такому разі, тут найбільша загроза…
Рін.
Як я й боявся, вона щось чарує.
У неї є сила спопелити нас усіх.
Єдиний спосіб мирно перервати заклинання мага це…
Ріншо.
Бачиш? Це ілюзія.
Шкода, що вона в подобі монстра.
Тепер як нам розвіяти цей ілюзорний туман?
Це не він.
Маг би не став нападати зі зброєю.
Він би спостерігав здалеку.
Он той!
Що?
Ти нас розкусив.
Ми здаємося.
Відпусти його, гаразд?
Вони…
Це збирачі трупів, на яких ми натрапили вгорі!
Це ж не випадкова зустріч, так?
Ви йшли за нами, так?
Що ти маєш на увазі?
Повернення трупів на нижніх рівнях краще оплачується
завдяки субсидіям Острова.
Ми збиралися повернути наш украдений скарб
і пішли на рівень, до якого були не готові.
Їм лиш треба було спокійно піти по наших слідах,
щоб дістати більш вигідні трупи.
О.
Обурливо.
Але ви дещо занадто забарилися.
Поки ви нас знайшли, нас уже відродили,
і ми вже поверталися на поверхню.
Ви рознервувалися й удалися до крайніх дій.
Використали магію, щоб стравити нас.
Майже так, та не зовсім.
Власне, було б ідеально, якби ви наздогнали злодіїв,
вступили з ними в бій і повбивали одне одного.
Але от лихо.
Ми не думали, що вас так швидко переможуть монстри.
Ти…
Крадіжки й напади на інших шукачів пригод — серйозні злочини.
Я це повідомлю Господарю Острова.
Може, домовимося?
Ви багато втратите, якщо повернетеся з пустими руками.
Он там лежать двоє наших мертвих товаришів.
Віднесіть їх до офісу відродження.
Ви зможете отримати нічогенькі гроші.
Вони лише непритомні.
Я свідчитиму, що на них напали Риболюди.
Наша частка становитиме…
Скажімо, 40…
Ні, вистачить і 30%.
Що скажеш?
Для вас це непогана угода.
Гаразд. Домовилися.
Кабру…
Негідник!
Я не здивований.
Це наш Кабру!
Людей справді легко вбити.
Високорослики, гноми, дворфи — у них у всіх однакові вразливі місця.
Навіть їхні рухи схожі.
Якби монстри були однакові, усе було б простіше.
Куро, можеш піти пошукати Міка?
Гав!
Кабру.
Що з ним робитимемо?
Прошу, відпустіть.
Я нічого не знаю!
Тобі байдуже на зняття прокляття підземелля
та винищення монстрів.
Усе більше людей заробляє легкі гроші, грабуючи інших.
Якщо так піде й далі, гідні люди покинуть острів.
Ось чому я не можу пробачати таким, як ти.
Прошу, ні.
Кабру.
Пробач мені те, що я зробив.
Я зміг вигадати лише це.
Про що ти говориш?
Нічого не знаю й мені байдуже.
Оце полегшення.
Мені уривається терпець, а ми мало чого досягли.
Ти правий.
І ось куди привела наша нетерплячість.
Відстій.
Можеш хоч іноді трохи підбадьорювати?
Немає сенсу згладжувати кути.
Це правда про наші здібності.
Господар Острова вважає підземелля лише джерелом доходів.
Навіть якщо закінчаться скарби,
він думає, що зможе прожити на шкурах і кістках монстрів.
Але правда в тому, що ніхто не піде в підземелля, коли його цілком дослідять.
Або через те, що тут не здобути багатство,
або тому, що воно не задовольнятиме пригодницький дух.
Тут буде все менше людей.
Монстри вийдуть із підземелля й атакуватимуть містян.
Саме так багато поселень опинилося в руїнах.
Ми маємо швидко позбутися прокляття підземелля.
У цьому світі немає місця монстрам і прокляттям.
Так.
Я голодна.
Відродження викликає голод, так?
Кабру!
Ті хлопці мали при собі чимало цінностей!
Гаразд.
Заберіть їхню їжу, але викиньте решту в озеро.
Що? Ти серйозно?
Якби ми взяли їхні цінності, то були б не кращі за них.
Коли це зробимо, трохи перекусімо.
-Непогано. -Непогано.
РАЦІОНИ ШУКАЧІВ ПРИГОД СОЛОНИНА
ХЛІБ, ВИНО, ГОРІХИ Й СУШЕНІ ФРУКТИ
-Їжмо! -Їжмо!
Смакота!
Вони доволі добре харчуються.
Збирачі трупів гарно заробляють, так?
Особливо якщо це вони продукують і повертають трупи.
А чому Господар Острова не здогадається?
Є процес перевірки, щоб отримувати винагороди від Острова.
Певно, вони були доволі розумні, щоб його оминути.
Або, можливо, вони в змові з більшою кількістю сторін, ніж ми знаємо.
Це так ницо.
Зрештою, вони самі копають собі могилу.
Повідомиш Господарю Острова?
Сумніваюся, що Господар знайде гарний вихід.
Такі новачки як Доні через це потерпатимуть.
От би господаря так роздуло від їжі, щоб він луснув.
Тоді з'являться ельфи.
Нам він досі потрібен, щоб на нього покладатися.
Хай там як, високорослик, гном, напіврослик і ельфійка, так?
До чого це ти?
Група, яка наклала на нас заклинання, що відлякує духів.
Ти про тих крадіїв скарбів.
Грабіжників їжі.
Є небагато груп із ельфами.
Ми зможемо їх визначити, дещо звузивши пошуки.
Думаєш, це Доні й Фіоніл?
Важко уявити, що вони пішли вниз на третій рівень.
І мені здається дивним, що їх у групі лише четверо.
Це доволі відчайдушно з їхнього боку.
Рін, Холме.
Ви підмітили щось у цьому заклинанні від духів?
Вона досі на тобі?
Ну, це ж доказ.
Я не знаюся на таких заклинаннях.
Дозволь поглянути.
Кричить «відмінниця».
Виглядає, наче зроблене за підручником.
І той, хто це зробив, до такого не звик.
Може, це навіть випускниця школи магії.
Усі випускники чарують схожі заклинання.
І безсумнівно, що це робота ельфійки.
Школа магії…
Гм, школа магії, так?
Цікаво.
Що? У чому справа?
Ну, я здогадуюся, чия це може бути група.
Це просто припущення, але
я був би дуже радий, якби мав рацію.
Годі. Не драматизуй.
Ну,
гадаю, це група з братом і сестрою Тоуденами.
Тоудени? Ти про тих двох?
Вони мені не здаються схожими на злодіїв.
Чому ти так уважаєш?
По-перше, якщо правильно пам'ятаю, сестра — випускниця школи магії.
Але заклинання від духів зробила ельфійка.
Ці брат із сестрою високорослики.
Стривай, дозволь договорити.
Ельфійка з їхньої групи, здається, була дуже близька з сестрою,
наче вони були друзями дитинства.
Тож я подумав, що вони, певно, ходили в одну школу магії.
Тут нечасто зустрінеш випускників шкіл магії,
особливо ельфійок.
Гадаю, це можливо.
Але цього замало.
Крім того, Куро відчув запах лише одного високорослика.
Якщо вони родичі, то мав нанюхати двох.
Гадаєш, що саме тому вони ризикують маленькою групою?
Саме так! Брат чи сестра загубилися,
і в групі відбулася чвара через те, чи йти на порятунок.
Я так думаю, бо ми щойно зустріли колишню членкиню їхньої групи.
Вони й раніше сперечалися через цілі й доходи.
І, можливо, через цей інцидент дехто з них пішов.
Вони у відчаї й вдаються до викрадення скарбів і їжі.
-Ти мене переконуєш. -Так?
Але Куро, ти згадував, що вловив і запах гнома.
Так. Сильний запах гнома.
Тоді це дивно.
Чому з ними ще був би гном?
Може, вони найняли іншого.
Хто ще в їхній групі?
Згадаймо.
Високорослики Лайос, Фалін
і, певно, Шуро, той, що зі сходу.
Є Намарі, гномка, яку ми бачили раніше,
й ельфійка Марсіль.
Гадаю, напіврослика звали Чілчак абощо.
Припустивши, що це група Тоуденів,
один із родичів, як і Шуро та Намарі, пішов.
І, думаю, до них приєднався інший гном.
Зрозуміло. То тією жінкою там була Намарі.
Дайя, ти про неї щось знаєш?
Лише її ім'я.
Вона доволі відома.
Єдина донька чоловіка, відомого як «Постачальник Зброї».
«Постачальник Зброї»?
Раніше він контролював торгівлю зброєю на цьому Острові.
Але одного дня виявилося, що він привласнив чималу суму й зник.
Кажуть, він одна з причин,
чому Господарю Острова гноми зараз не до душі.
Через нього постраждало багато гномів.
Включаючи мене.
Жодний чесний гном не хотів би піти його шляхом.
Тож, можливо, вона безчесна гномка.
Запах, що я вловив, був сильним.
Я дещо знаю про цього Чілчака.
Він середнього віку,
але він поводиться, наче представник усіх напівросликів Острова.
Він жадібний хлопець, наполягає, щоб контракти йшли через гільдію,
і на виплаті брокерських комісій.
Мені це все не потрібно, тому я тримаюся подалі.
Я до того, що якби він дізнався, що я найняв кобольда, мав би, що слухати.
Ти б цього не хотів, так?
Ти хочеш, щоб я тебе наймав і далі, так?
Мік мене годує.
Мік гарний начальник.
Закладаюся, він йому мідяками платить за тяжку працю.
Холме, тобі не слід робити такі припущення.
Хай там як, Рін, високорослик зі сходу, походить із твоєї глушини.
Може, ви одне одного знаєте.
О, облиш.
Не гуртуй нас лише тому, що ми зі сходу.
Залежно від регіону, ми не говоримо однією мовою.
А Шуро — не ім'я з мого острова.
Тоді, може, мені про нього відомо більше.
Навіть у групі Тоуденів він був трохи відлюдником.
Прибув на острів із кількома іншими людьми зі сходу,
а потім один приєднався до групи Тоуденів.
Від нього віяло тим, що він непересічна людина,
і здавалося, що він ходить у підземелля перевіряти свої вміння.
Але він покинув групу, так?
Він мені не здався тим, кого хвилюють нагороди чи ризики.
Може, пішли і брат, і сестра, а він досі в групі?
Ні, це малоймовірно.
Кабру, ти пам'ятаєш подробиці про людей так добре, що це навіть лякає.
Чому ти такий захоплений?
Бо це весело. Це дуже цікаво!
На цьому Острові безліч людей, і в кожного є власні мотиви.
Але коли їхні абсолютно різні дії накладаються одна на одну,
виникає історична подія, що включає купу людей.
Я думав, що це просто нудна крадіжка,
але я відчуваю, що от-от відбудеться дещо цікаве.
Сподіваюся, це група Тоуденів.
Бо вже довгий час
мені кортіло побачити, які вони насправді.
Ти на них зачаїв образу абощо?
Вони мені нічого поганого не зробили.
У минулому Лайос, певно, багато заробив у групі здирачів золота.
Але він ділився більшістю заробленого
з товаришами, що не могли піти в підземелля через хворобу чи травму.
Благородно.
Так, зворушлива історія.
Але є ще дещо.
Його товариші вже давно одужали, але продовжували брати гроші.
Зрештою, вони не повернулися до пригод,
а тепер торгують на Острові контрабандою.
«Я залишу все тому, хто переможе володаря підземелля».
Ось що наче сказав хтось на кшталт короля цієї країни.
Незважаючи на те, чи зможеш справді все отримати чи ні,
це підземелля саме по собі є спадком, який залишили древні ельфи.
Упевнений, у ньому є значна сила.
Саме тому я думаю, що вона не має опинитися в руках цих родичів.
Вони не святі.
Просто люди їм байдужі.
Прямо як і Господарю Острова.
Знаємо, Кабру.
Ми віримо, що це маєш бути ти.
Ти єдиний, хто має замінити й цього тупого Господаря.
Але якщо тобі досі важко з монстрами з цих місць,
на тебе ще чекає довгий шлях.
Ти маєш рацію.
Ну що ж, тоді незабаром рушаймо?
Хай дорога назад мине без проблем.
Ого! Було близько!
Риба-Лезо!
Не дозвольте вас відволікти!
Дивіться, куди наступаєте!
Кракен? Ні, це Морський Змій!
Рін! Назад!
Закли…
Холме!
Я не можу її викликати в такій ситуації!
Не вгадаєш, що може додатися!
Не панікуй.
Це ти маєш щось зробити, Кабру.
Це створіння не здійснює складних рухів.
Стеж за його рухами й цілься в його сонну артерію.
Хвилинку, де в нього сонна артерія?
Вибач.
Таде!
Готова!
Молодий Господарю, він твій!
Молодий Господарю!
Це було вражаюче.
Твій обладунок пошкоджено?
Ні.
Певно, ти втомився.
Може, з'їси щось?
Ні. Ходімо далі.
Що ми робитимемо з Молодим Господарем?
Він по вуха закохався в ту дівчину з півночі.
Таде голодна.
Кабру, тебе поранено?
Плани змінилися.
Якщо протушкувати з дайконом, буде смачно!
-Це тупо. -Даруйте.
Ви мене там урятували. Дякую.
Я Кабру.
Можна дізнатися ваші імена?
Не зважай.
Ми просто проходили повз.
Якщо я не помиляюся,
ти шукаєш жінку.
Тобі щось відомо?
Як я й думав. Мої найглибші співчуття.
Можливо, я зможу тобі допомогти
в пошуках Фалін Тоуден.
Припини, Куро!
Хіба я тобі не казав так не кривитися?
Це лякає!
Що на тебе найшло?
Так Кабру і його група
вирішили знову піти глибше в підземелля.
А ТЕПЕР
Повертаємося назад у часі до Лайоса та його групи,
відколи погодилися піти назад минуло два повні дні.
Глухий кут.
Іще один глухий кут.
Я голодний.
Я виснажена.
Я хочу пити.
Вони загубилися й були на межі смерті.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко