DELICIOUS IN DUNGEON
Vi slet sånn med å finne de trappene,
så bestemmer vi oss for å gå videre, og finner dette.
Det gjør meg kvalm.
Det er fortsatt vått.
Falin må ha gått gjennom her for ikke så lenge siden og gått ned.
Det må ha vært trangt.
Sjette kjelleretasje
består av kanaler laget av tunneler gravd ut av eldgamle dverger.
Uendelig store og lange,
de går på kryss og tvers under byen som årer.
Mange ting må ha rent gjennom her opp gjennom årene.
Vann, selvfølgelig, men også mennesker, dyr,
konspirasjoner, løgner og rykter.
Penger og blod.
Det er kaldt!
Sjette kjelleretasje skal være varm og fuktig.
Kanskje vi er på feil sted.
Nei, jeg kjenner igjen denne ruten.
Dette er definitivt etasjen der den røde dragen angrep oss
og nesten utslettet oss.
Veggene og stiene endrer seg i dette fangehullet.
Så ikke rart om temperaturen også endrer seg.
Bedre kaldt enn varmt,
men det er vanskelig å følge blodsporet under all snøen og vannet.
Hvorfor drar vi ikke tilbake dit vi nesten ble utslettet?
Hvis vaktmesterne ikke har vært der, kan vi kanskje hente det vi etterlot oss.
Jeg håper Falin er ok.
Denne kulda må være tøff for en drage.
Å, derfor hun hadde fjær?
Så hva er planen?
Etter bløffen til Shuro om
at du skal ta den gale magikeren,
har du noe i tankene, ikke sant?
Angående det…
Falin lette etter en som het Delgal.
Det var en ordre gitt til den røde dragen av den gale magikeren.
Det var også derfor dragen vandret søvnløst rundt i en annen etasje.
Delgal.
Hvem var det igjen?
Navnet høres kjent ut.
Han var en konge.
Delgal var den siste kongen av Gullbyen
som falt for tusen år siden.
Det er inskripsjoner som hyller ham over hele fangehullet.
Det stemmer!
Navnet hans er også på utgravde ting.
Vent litt.
Var ikke Delgal…
Ja.
Da fangehullet ble oppdaget,
dukket han opp på overflaten, ble til støv og forsvant.
Så denne gale magikeren
har hatt kontroll på en rød drage og rekonstruert fangehullet,
for å finne en som forsvant for lenge siden?
Den gale magikeren så den forrige kongen bli drept foran øynene sine.
Han er redd for at det samme skal skje kongens sønn, Delgal.
Derfor trodde han vi var snikmordere og angrep oss.
Hva? Hvem sa det?
Fant du på det?
Nei, faktisk
traff jeg den gale magikeren i de levende maleriene.
Sånn fant jeg det ut.
Husker du da jeg nevnte at noen var sinte på meg
etter at jeg spiste i maleriene?
Hva?
Dette kunne du sagt før!
Jeg kjente ham ikke igjen da!
Jeg skjønner.
Så du gjenopplevde fortiden.
Bare for å bekrefte, den gale magikeren er en alv, ikke sant?
Kan alver virkelig leve i et årtusen?
Det er dokumentert i en fjern fortid,
men nå kan alver bare leve i opptil 500 år.
Bare det?
Hvis han kan kontrollere andres liv som han vil,
må det være lett for ham å forlenge sitt eget liv.
Umulig!
Å forlenge livet med egen magi
er som å spise seg selv for å leve lenger.
Uansett,
hvis han trodde vi var fiender
og angrep oss…
Kanskje vi kan forklare misforståelsen til ham.
Vinden blir sterkere.
Det er iskaldt!
Jeg kan ikke se fremover.
Hører dere meg?
Er dere fortsatt med meg?
Hvor er du, Laios?
Jeg ser ingenting!
Vi har ikke tid til å miste hverandre her!
Hold hender, alle sammen!
Vi kan ikke fortsette sånn.
Det er en tunnel!
Vi søker ly!
Er alle her?
Chil?
Her.
Det går bra.
Marcille.
Ja.
Jeg er her.
Senshi.
Ja.
Det går bra.
For en lettelse.
Hva?
-Marcille, lys, takk? -Hva? Hva var det?
Dette stedet føles som et fengsel.
Et øyeblikk var jeg bekymret for…
-Hva? -Hva?
-Seriøst! -Seriøst!
-Hva? -Hva?
-Hva skjer? -Hva skjer?
Det er flere av oss!
Hva skjer? Hva skjer?
Er dette illusjonsmagi?
Nei.
Jeg tror dette er hamskiftere.
Ham-hva?
Kjenner du dem ikke?
De er monstre som dukker opp i hjembyen min av og til.
Når du går gjennom tykk tåke eller snøstorm,
ser du plutselig at gruppen eller familien din har blitt flere.
Men det er hamskiftere som later som de er dem og går i ett med omgivelsene.
Hjembyen din høres ut som et farlig sted.
Er de en slags fe?
Gjør de ugagn?
Hvis du ikke avslører dem, sluker de originalen og tar plassen selv.
Hva?
Vi må finne bedragerne nå!
Jeg må spise.
For et kaos.
Laiosene der borte…
Det er åpenbart at de er bedragere.
Sant.
De vet visst ikke mye om monstre.
De sier at hamskiftere kan lese tankene til skapninger
og etterligne utseendet til dem de står nær.
De tre versjonene av meg der borte
er nok hvordan jeg dukker opp i minnene deres.
Sant.
Hvis du ser nøye etter,
ser alle litt forskjellige ut.
Kan du begynne med å ta deg av henne?
Hva?
Hun er tydeligvis falsk.
Sant.
Du tar helt feil!
Se nærmere etter!
-Jeg kan magi! Svart magi! -Så irriterende.
Hvem sitt minne er det?
De to er også helt klart bedragere.
Hvorfor det?
Hva?
Se nøye etter!
Skjerfet mitt er ikke en munnkurv.
Og Senshis hjelm mangler et hakk.
Nå som du nevner det…
De to må være fra Laios sine minner.
Hans minner om oss er for vage.
Er det greit å bare forlate dem?
De er ikke like intelligente som mennesker.
Men hvis vi skader dem, vil de kjempe imot.
Og jeg vil helst ikke slåss mot ukjente monstre i denne situasjonen.
La oss avsløre disse bløffmakerne og ta oss av alle på én gang!
Det er flott at han er entusiastisk, men…
Kan han virkelig se bedragerne?
Jeg er ikke sikker.
Det er fortsatt seks bedragere igjen.
Når alle er på linje, er forskjellene ganske tydelige.
Men selv når vi gjør dette, blir de tåkete minnene våre rettet opp i.
Vi må komme til bunns i dette fort.
Hver Marcille har forskjellig frisyre.
Jeg husker ikke hvordan håret hennes var sist jeg så henne.
-Ikke? -Ikke?
Denne stilen er ganske unik, så du må huske!
Kom igjen!
Det var iskaldt i snøen, så jeg hadde hetten oppe.
Teksturen på håret deres er helt feil.
Hår er veldig viktig for en magiker.
Alle sier ting som høres ut som henne.
Det er jo bildene vi har av henne.
Jeg har det!
Vi vet det ved å be om informasjon bare den ekte meg vet!
Ikke be dem gjette din mors pikenavn.
Ikke det.
Magiboken!
Ser du?
Den ene er åpenbart falsk.
Men de to andre virker ekte.
Hva? Kom igjen!
Formlene hennes er på jordet!
Det var det jeg skulle si!
Greiene våre burde hjelpe oss å finne de falske.
Senshi, vis oss utstyret ditt.
Fjern de tre!
Vi har klart å snevre det inn til to hver,
men nå sitter vi fast igjen.
Vi har tre bedragere til å finne.
Greit. La oss spise.
-Nå? -Nå?
Vi kan ikke lenger bare ta dem på utseendet.
Vi må dømme basert på oppførselen deres.
Alle lager mat, og jeg følger nøye med.
Sånn oppdager jeg bedragerne.
Han trodde ikke han ville møte den gale magikeren
eller få merke Shuros følelser.
Han husket ikke engang hvor han hadde møtt Kabru før.
Stoler vi virkelig på Laios sine observasjonsevner her?
-Jeg er urolig. -Jeg er urolig.
Jeg må finne ut hvem av vennene mine som er monsterbedragere.
Det er min sjanse til å bygge tillit igjen.
Jeg vil ikke skuffe vennene mine mer.
Jeg må se de små forskjellene!
Det er Laios vi snakker om.
Han kan synes at monsterbedragerne er mer tiltalende.
-Det er mulig. -Det er mulig.
-Vi må gjøre noe på egen hånd! -Vi må gjøre noe på egen hånd!
Jeg skal holde øye med ting.
Lykke til, alle sammen.
Så irriterende.
Hva lager vi?
Vi har dette jeg fant i femte etasje
og provianten fra lady Maizuru.
Vi har de perfekte ingrediensene til å lage…
Og én ting til.
Jeg vil at hver av dere skal lage en rett i par med motparten deres.
-Hva? -Hva?
Jeg skal observere forskjellene i oppførsel mens dere jobber sammen.
Dere kan få oppskriften fra Senshi.
Så, alle sammen,
er dere klare?
Begynn å lage mat!
Først, Chilchuck-teamet.
Skjær opp kjøttet.
Bland egget og krydderet sammen.
Chilchuck A satt midt i korridoren,
mens Chilchuck B satt på toppen av en trekasse før han begynte å jobbe.
Hva skriver du?
Du gjør dette pinlig!
Den åpner seg ikke. Laios, hjelp meg.
Han rotet det til!
Så du det? B er bedrageren!
Hva? Hvorfor sier du det?
Skjønner du ikke?
Jeg har prinsipper og stolthet.
Folk hjelper hverandre, Chilchuck.
Jeg synes du er for kynisk.
Nå som jeg ser nærmere etter, har A et stygt blikk.
Hei.
Chilchucken vår er søtere enn det.
Slutt!
L-Laios, du ser det, ikke sant?
Chilchuck A…
Han har et stygt uttrykk.
Kanskje han er bedrageren.
Jeg skal tenke på det.
Fortsett å lage mat.
Dolt!
Han fornærmet meg på vanlig språk.
Så er det Marcille-laget.
Jeg vet det er litt sent å spørre, men hvilket egg er dette?
Det er et harpyegg.
Jeg trodde jeg sa i begynnelsen:
ingen menneskelignende monstre!
Jeg har inngått kompromisser i det siste, men dette går for langt!
Marcille B er som vanlig.
Det er nesten ekstremt.
Men på en annen side…
Kok den hakkede skogsnymfen.
Hva synes du, Marcille A?
Jeg liker det ikke,
men jeg har spist fiskemannegg og også skogsnymfer før.
Jeg vil ikke lage oppstyr nå.
Jeg gjør hva som helst for å redde Falin.
Hei!
Jeg gjør hva som helst for Falin også!
Du mangler besluttsomhet, B.
Å spise en harpy fikser jo ingenting!
Når nymfen er myke nok, hell av vannet,
og mos dem med krydder.
Dette er vanskelig.
Begge høres ut som Marcille.
Og til slutt, Senshi-teamet.
Hvor fant du harpyeggene?
Det var et rede i et gammelt, slitent hus.
Jeg samlet alt jeg fant der.
Skjær kjøttet i terninger.
Tross alt har
egg all
næringen du trenger.
Stek alt sammen med ris over lav flamme og tilsett krydderet.
Ris var favoritten til Shuro.
Den er full av næringsstoffer eventyrere trenger.
Vi er heldige som fikk tak i noe.
I motsetning til meg, som bare vil prøve ut monstre,
Senshi ser ting et steg dypere.
Jeg er ikke like god som han på smak og næring.
Alle rettene ser nydelige ut.
Jeg klarer ikke avsløre bedragerne på effektivitet.
Ingen nevner det, så jeg skal spørre.
Er det bare meg, eller er Senshi B kjekk?
Han er alltid sånn.
Senshi har alltid vært kul.
-Hva? -Hva?
Er dette en stereotype om dverger?
Senshi ser ikke så teit ut.
Senshi er kul.
Rettene er nesten ferdige, men har du bestemt deg ennå?
Helt ærlig,
jeg er forvirret.
De kan alle være både ekte og falske.
Å be meg se illusjonene som er skapt i hodene våre
er urettferdig i utgangspunktet.
Å jakte på monstre forkledd som mennesker kan være interessant,
men vi har med illusjoner å gjøre.
Jakt på monstre?
Det er klart!
MINNER OM FEMTE ETASJE
SØTE SKOGSNYMFER
FEMTE ETASJE-STEK
Greit, folkens, hør på meg når vi spiser.
De jeg trodde var ekte, er…
Chilchuck A!
Den slemme med det stygge blikket!
Marcille B.
Den som ikke ville spist et harpyegg selv for Falin!
Og Senshi A!
Den som ser teit ut!
Så,
vennligst gå inn i buret, bedragere.
-Vent litt! -Vent litt!
Hvorfor tror du han er ekte vare?
Det er åpenbart bedrageren!
Hva fikk deg til å tro det?
Bare en magefølelse.
Uansett, jeg forklarer senere.
Først må vi bli kvitt de falske.
Ju…
Bare en magefølelse?
Bli kvitt?
Som jeg trodde, han er ikke til å stole på.
Vi må passe oss…
På egen hånd.
Uansett hvem jeg valgte, var dette uunngåelig.
En hamskifter er et bredt ord for monstre som etterligner andre vesener.
Noen etterligner stemmer, besetter andre
eller endrer form fysisk.
Dette monsteret havner i en av de kategoriene.
Monstre kan umulig lage mat.
De skaper illusjoner, akkurat som Marcille foreslo.
Siden de går etter mennesker og dyr, er de nok kjøttetere eller altetere.
De er redde og mangler styrke til å angripe byttet direkte.
Dette stedet er kaldt, mørkt og sikten er dårlig.
De tåler kulden og er avhengige av lukt og hørsel.
Nedvinden er den veien.
Fienden vår venter nok på at vi skal slite oss ut.
Å svinge sverdet mitt tilfeldig holder ikke.
Hva skal jeg gjøre?
Kensuke er også veldig stille.
Kanskje den dør i denne kulden.
For å ta et beist, må du slåss som et.
Jeg snur situasjonen og gjør jegeren til den jagede.
Lenge siden sist, men jeg prøver den.
En hund?
Han er god!
Nei, det er en jakthund!
Jeg har levd med hunder så lenge jeg kan huske.
De lærte meg alt mulig.
Hvordan man jakter,
hvordan man tar noe som er sterkere enn deg.
Nå skal jeg lære deg!
Han er god!
Han er veldig god!
Akkurat som en hund!
Du er ikke jegeren,
du er byttet!
Alle sammen, se! Illusjonene!
Den viser seg endelig.
Hvis du er et beist, kan du reglene.
I denne kampen
den som skvetter først, er taperen!
-Laios. -Laios.
Lever du, Laios?
Er du tilregnelig?
Ja.
Jeg har mye jeg vil si,
men hvorfor trakk du ikke sverdet?
Jeg ble litt for revet med da jeg spilte rollen.
Ingen av rettene ble bra.
De ble jo laget med illusjoner.
La oss lage dem igjen.
Uansett,
det viser seg at intuisjonen din stemte, Laios.
Hva tipset deg?
Kanskje oppførselen din når det gjaldt monstre.
Jeg la merke til at Chilchuck satt på en trekasse.
Det er gode gjemmesteder for etterligninger og tentakler.
Det at han virket helt uberørt av det, føltes ikke riktig.
Det var et rede i et gammelt, slitent hus.
Jeg samlet alt jeg fant der.
Du bryr deg om balansen i økosystemet.
Det der virket ganske tankeløs.
Å spise en harpy fikser jo ingenting!
Til slutt, det faktum at Marcille kastet det kokte vannet.
Hvis hun var redd for en undine, virket handlingen uforsvarlig.
Og det som plaget meg var hennes mangel på bekymring.
I denne situasjonen føltes hennes uforsiktighet mer ekte for meg.
Jeg skjønner.
Jeg er imponert.
Jeg har en høyere mening om deg nå, Laios.
Selv om synspunktet ditt er litt feil.
Men likevel,
å se gjennom illusjoner er praktisk talt umulig.
Monsteret satset alt på det ene trikset for å overleve.
Og her tenkte jeg…
Jeg har spist fiskemannegg og også skogsnymfer før.
Du skjønte det på grunn av den kommentaren.
Vi har aldri spist Fiskemannegg før.
Ikke sant?
Var de i grøten vi spiste den dagen?
Desserten er også ferdig.
-Jippi! -Jippi!
Det er evigheter siden jeg har spist noe søtt.
Hva med litt te?
Jeg er ganske sikker på at vi hadde teblader i forsyningene.
Kanskje du rotet det bort.
Nei, jeg er sikker på at jeg la den her.
Risen…
Det er ingen her.
Marcille!
Slipp våpnene og stå stille.
La oss snakke fredelig om dette.
Tekst: Katrine B. Karlsen