DELICIOUS IN DUNGEON
Abia am reușit să găsim treptele,
iar când ne hotărâm să ne continuăm drumul, dăm de asta!
Mi se întoarce stomacul!
Nici nu s-a uscat încă.
Probabil că Falin a trecut pe aici de curând și a coborât.
Abia a încăput.
Nivelul șase
e format din canale făcute din tuneluri săpate de pitici de odinioară.
Vaste și lungi,
ele se intersectează sub oraș, ca niște vene.
Pe aici au trecut multe lucruri de-a lungul anilor.
Apă, desigur, dar și oameni, animale,
conspirații, minciuni și zvonuri.
Bani și sânge.
E frig!
La nivelul șase, ar trebui să fie căldură și umezeală.
Poate nu suntem unde trebuie.
Nu, recunosc traseul!
Sigur e nivelul unde ne-a atacat dragonul roșu,
unde era să ne lichideze.
Zidurile și traseele se tot schimbă în temnița asta.
Nu e de mirare că se schimbă și temperatura.
Mai bine frig decât arșiță,
dar e greu să urmărești dâra de sânge dacă e acoperită de zăpadă și apă.
Să ne întoarcem unde ne-am încăierat, dacă curățătorii nu ne-au luat-o înainte,
poate recuperăm ce am lăsat în urmă.
Sper că Falin e bine.
Gerul ăsta e crâncen pentru un dragon roșu.
De asta avea pene?
Care-i planul?
Te-ai dat mare, i-ai spus lui Shuro că ai să-l învingi pe vrăjitorul nebun,
sigur ai ceva plan, nu?
Că tot veni vorba…
Falin căuta pe cineva pe nume Delgal.
A fost un ordin dat dragonului roșu de vrăjitorul nebun.
De aceea rătăcea dragonul nedormit la alt etaj.
Delgal?
Cine era?
Numele îmi sună cunoscut.
A fost rege.
Delgal a fost ultimul rege al Orașului de Aur,
căzut acum un mileniu.
Peste tot în temniță sunt inscripții care îl laudă.
Asta e! Numele lui e și pe obiectele scoase din pământ.
Stai puțin!
Delgal nu…
Ba da.
Când a fost descoperită temnița,
a apărut la suprafață, s-a transformat în praf și a dispărut.
Deci vrăjitorul nebun
dădea ordine unui dragon roșu și a reconstruit temnița,
numai ca să găsească un rege dispărut demult?
Vrăjitorul nebun a fost martor la uciderea regelui anterior.
De atunci, se teme că Delgal, fiul regelui, va avea aceeași soartă.
De asta ne-a crezut asasini și ne-a atacat.
Ce? De unde știi?
Tu ai inventat asta?
Nu, de fapt,
l-am văzut pe vrăjitorul nebun în tablourile vii.
Așa am aflat.
Țineți minte c-am zis că s-a supărat cineva pe mine
când am luat mâncare în tablou?
Ce-ai făcut?
Trebuia să-mi fi spus!
Nu l-am recunoscut la vremea aceea!
Înțeleg.
Deci ai retrăit trecutul.
Ca să fie clar, vrăjitorul nebun e un elf, așa-i?
Elfii chiar pot trăi un mileniu?
Așa spun unele mărturii străvechi,
dar acum, elfii pot trăi maximum 500 de ani.
Așa puțin?
Dacă poate controla viețile altora cum vrea el,
sigur n-ar fi mare lucru pentru el să-și prelungească propria viață.
Imposibil!
Să-ți prelungești viața cu propria magie
e ca și cum te-ai mânca pe tine ca să trăiești mai mult.
Oricum, dacă ne-a crezut dușmanii regelui
și ne-a atacat…
Poate reușim să vorbim cu el și să-i explicăm.
Vântul se întețește.
E ger!
Nu văd drumul!
Mă auziți?
Mai sunteți aici?
Unde ești, Laios?
Nu văd nimic!
Nu-i voie să ne despărțim aici!
Țineți-vă de mână!
Așa nu ne putem continua drumul.
Uitați, un tunel!
Să ne adăpostim!
Sunteți cu toții?
Chil?
Aici!
Sunt bine.
Marcille?
Da!
Sunt aici.
Senshi?
Da!
Sunt bine.
Ce ușurare!
Da?
- Marcille, luminează, te rog! - Ce? Ce-a fost asta?
Locul ăsta pare să fi fost o închisoare.
Pentru o clipă, m-am speriat că…
- Ce? - Ce?
- Imposibil! - Imposibil!
- Ce? - Ce?
Ne-am multiplicat!
Fir-ar! Ce se întâmplă?
E o vrajă de amăgire?
Nu.
Cred că ăștia sunt metamorfi.
Meta-ce?
Nu știți ce sunt?
Monștri ăștia apar câteodată în orașul unde m-am născut eu.
Când mergi pe dealuri sau pe câmpuri și e ceață sau viscol,
dintr-odată vezi că cei din echipa sau din familia ta s-au multiplicat.
Dar sunt doar metamorfi, care se dau drept ei și se camuflează.
Orașul tău natal pare un loc periculos.
Sunt ceva zâne?
Fac năzbâtii?
Dacă nu te prinzi, devorează persoana originală și îi ocupă locul.
Ce?
Să identificăm impostorii în clipa asta!
Eu trebuie să mănânc ceva.
Ce încurcătură!
Auzi, cei în formă de Laios de acolo…
E evident că sunt impostori.
Așa e.
Nu par să știe prea multe despre monștri.
Se spune că metamorfii pot citi gândurile creaturilor
și pot imita înfățișarea celor apropiați lor.
Acele trei versiuni ale mele acolo
sunt probabil cum apar eu în amintirile voastre.
Adevărat.
Dacă te uiți cu atenție,
toate arată puțin diferit.
Atunci, te ocupi de ea?
Poftim?
E clar că e o impostoare.
Așa e.
Faci o greșeală!
Uită-te mai bine!
- Voi folosi vrăji! Magie neagră! - Enervant!
Oare a cui e amintirea asta?
E clar că și ăia doi sunt impostori.
De unde știi?
Ce?
Uită-te cu atenție!
Eșarfa mea nu e fular.
Iar din casca lui Senshi lipsește crestătura.
Dacă tot ai adus vorba…
Acelea două sigur sunt din amintirile lui Laios.
Amintirile lui cu noi sunt neclare.
Oare putem să-i lăsăm acolo?
Ăștia nu sunt deștepți ca oamenii.
Dar, dacă-i rănim, vor riposta.
Și n-aș vrea să ne batem cu monștri necunoscuți în situația asta.
Să-i demascăm pe prefăcuții ăștia pașnic și să scăpăm de ei!
E grozav că e entuziasmat, dar…
Chiar poate depista impostorii?
Nu prea cred.
Au mai rămas șase impostori.
Când sunt toți aliniați, diferențele sunt destul de clare.
Dar chiar și în timp ce facem asta, amintirile noastre neclare se modifică.
Trebuie să-i dăm de capăt repede.
Fiecare Marcille are o coafură diferită.
Nu-mi amintesc cum era părul ei ultima dată când am văzut-o.
- Nu? - Nu?
Nimeni nu-și poartă părul așa, sigur recunoașteți stilul!
Haide!
Era frig în viscol, așa că mi l-am lăsat jos.
Părul lor are altă textură.
Părul e foarte important pentru un mag.
Toate vorbesc ca cea adevărată.
Până la urmă, sunt imaginile pe care le avem cu ea.
M-am prins!
Ne dăm seama cerând informații pe care doar cei autentici le știu!
Nu le cere să spună numele de fată al mamei tale!
Nu asta.
Cartea de vrăji!
Vezi?
Una e evident falsă.
Dar celelalte două par autentice.
Ce? Nu mai spune!
Încurcă gramatica în incantații!
Asta voiam să spun și eu!
Lucrurile noastre ne pot ajuta să depistăm falsurile.
Senshi, să vedem echipamentul tău!
Luați-i pe ăia trei de aici!
Au mai rămas doar câte doi,
dar suntem iar într-un impas.
Mai avem trei impostori de găsit.
Bine. Haideți să mâncăm ceva!
- În situația asta? - În situația asta?
Aspectul fizic nu ne mai ajută să-i depistăm.
Va trebui să ne dăm seama după comportament.
Toată lumea va găti, iar eu am să vă urmăresc.
Așa am să-i depistez pe impostori.
Nu l-a recunoscut pe vrăjitorul nebun,
nici sentimentele lui Shuro.
Nu-și mai amintea nici unde o întâlnise pe Kabru.
Chiar ne bazăm pe spiritul de observație al lui Laios?
- Am dubii. - Am dubii.
Trebuie să-mi dau seama care dintre tovarășii mei sunt impostori.
Așa aș putea recâștiga încrederea pierdută.
Nu vreau să-mi mai dezamăgesc prietenii.
Trebuie să-mi dau seama de diferențele subtile!
E vorba de Laios.
S-ar putea să-i placă mai mult pe monștrii impostori.
- E posibil. - E posibil.
- Vom acționa pe cont propriu! - Vom acționa pe cont propriu!
Voi fi cu ochii în patru.
Baftă, tuturor!
Ce enervant!
Ce gătim?
Avem ce am găsit la nivelul cinci
și proviziile de la doamna Maizuru.
Avem ingredientele perfecte…
Și încă ceva.
Vreau ca fiecare să gătească în echipă cu cealaltă variantă a sa.
- Ce? - Ce?
Voi observa diferențele de comportament cât lucrați împreună.
Senshi vă dă rețeta.
Sunteți
gata?
Începeți să gătiți!
Mai întâi, echipa Chilchuck.
Mărunțesc carnea.
Amestecă oul cu condimentele.
Chilchuck A s-a pus pe podea,
iar Chilchuck B, pe o ladă de lemn înainte să se apuce de gătit.
Ce tot scrii?
E jenant!
Nu se deschide. Laios, ajută-mă!
S-a dat de gol!
Ați văzut? B e impostorul!
Ce? De ce spui asta?
Nu înțelegeți?
Eu am principii și mândrie.
Oamenii se ajută între ei, Chilchuck.
Cred că ești prea cinic.
Acum, că mă uit mai bine, A are o privire răutăcioasă.
Hei!
Chilchuck al nostru e mai drăguț.
Termină!
Laios, tu știi pe cine să alegi, așa-i?
Chilchuck A…
Chiar că are o expresie parșivă!
Poate că el e impostorul.
Mă mai gândesc.
Gătiți, nu vă opriți!
Nătărău!
M-a insultat în limba comună.
Urmează echipa Marcille.
Știu că e cam târziu să întreb, dar ce ou e ăsta?
E ou de harpie.
Credeam că am spus de la început,
fără monștri umanoizi!
Am făcut compromisuri în ultima vreme, dar asta e prea de tot!
Marcille B e ca de obicei.
Aproape până la extrem.
Pe de altă parte…
A pus la fiert driada mărunțită.
Ce părere ai, Marcille A?
Nu sunt încântată,
dar am mai mâncat ouă de om-pește, chiar și driade.
N-aș face mare caz de asta acum.
Aș face orice s-o salvez pe Falin.
Hei!
Și eu aș face orice pentru Falin!
Îți cam lipsește fermitatea, B.
Nu rezolvăm nimic mâncând harpia!
Când driada e suficient de moale cât să intre un bețișor,
o zdrobesc și adaugă condimentele.
Grea decizie!
Amândouă vorbesc ca Marcille.
Și, la final, echipa Senshi.
Unde ai găsit ouăle de harpie?
Era un cuib într-o casă veche, dărăpănată.
Am adunat tot ce am găsit acolo.
Taie carnea cuburi de un centimetru.
La urma urmei,
ouăle au toți…
…nutrienții necesari.
Sotează ingredientele cu orezul, la foc mic, apoi condimentează.
Orezul era preferatul lui Shuro.
E plin de nutrienții de care au nevoie aventurierii.
Avem noroc că am găsit câteva.
Spre deosebire de mine, care abia aștept să gust monștri,
Senshi vede lucrurile mai profund.
Atenția sa la arome și la nutriție este de neegalat.
Toate preparatele arată delicios.
Nu-mi dau seama care sunt impostorii doar după eficiență.
N-a zis nimeni nimic, așa că o să întreb.
Mi se pare mie sau Senshi B e arătos?
A fost așa și până acum.
Senshi a fost mereu de treabă.
- Ce? - Ce?
E ceva stereotip legat de pitici?
Senshi nu pare așa de tont.
Senshi e de treabă.
Mâncarea e aproape gata. Te-ai hotărât?
Sincer,
sunt nedumerit.
Toți ar putea fi și reali, și impostori.
Să-mi ceri să văd iluziile pe care le avem în cap
e destul de nedrept.
Să vânezi monștri deghizați în oameni poate fi interesant,
dar aici avem de-a face cu iluzii.
Să vânezi monștri?
S-a făcut!
AMINTIRI CU PILAFUL DE LA NIVELUL 5
DRIADĂ DULCE
PICCATA, NIVELUL 5
Bine, vă spun la masă!
Cei pe care-i cred reali sunt…
Chilchuck A!
Cel parșiv, cu privirea urâtă!
Marcille B!
N-ar vrea să mănânce ou de harpie nici de dragul lui Falin!
Și Senshi A!
Cel care pare nătărău!
Așadar,
vă rog să intrați în cușcă, impostorilor!
- Stai puțin! - Stai puțin!
De ce crezi că el e cel real?
E clar că el e impostorul!
De ce crezi asta?
Sunt doar bănuieli.
Vă explic mai târziu.
Mai întâi, să scăpăm de impostori!
Doar…
„Doar bănuieli”?
„Să scăpăm”?
Așa cum credeam, nu te poți baza pe el.
Trebuie să ne păzim spatele…
Fiecare.
Indiferent pe cine alegeam, era inevitabil.
Termenul metamorf e unul larg, cuprinde monștri care imită alte ființe.
Unii imită voci sau posedă alte ființe,
alții își schimbă până și forma fizică.
Ăsta se încadrează în acele categorii.
Monștrii nu știu să gătească.
Probabil creează iluzii, așa cum a sugerat Marcille.
Țintesc oameni și animale, deci sunt probabil carnivori sau omnivori.
Sunt timizi și nu au puterea de a-și ataca prada direct.
Aici e frig, întuneric, iar vizibilitatea e slabă.
Rezistă la frig și se bazează pe miros și auz.
Vântul e încolo.
Probabil că inamicul așteaptă să ne epuizăm.
Nu pot să lovesc cu sabia la întâmplare.
Ce să fac?
Și Kensuke e foarte tăcut.
Poate o să moară de la gerul ăsta.
Ca să dobori o fiară, trebuie să lupți ca o fiară.
Voi întoarce roata și voi transforma vânătorul în vânat.
A fost demult, dar voi încerca chestia aia.
Un câine?
E bun!
Nu, e un câine de vânătoare!
Țin câini de când mă știu.
Am învățat multe de la ei.
Să vânez,
să dobor adversari mai puternici.
Acum, vă voi învăța eu!
E bun!
E foarte bun!
Exact ca un câine!
Nu ești vânătorul,
ești prada!
Priviți! Iluziile!
În sfârșit, se arată!
Dacă ești o bestie, știi regulile.
În lupta asta,
pierde cel care tresare!
- Laios! - Laios!
Mai trăiești, Laios?
Ești în toate mințile?
Da.
Aș vrea eu să spun multe,
dar de ce n-ai scos sabia?
M-am lăsat dus de val jucând rolul.
Nu e nimic în farfurii!
Ingredientele erau doar iluzii.
Să gătim din nou!
Oricum,
intuiția ta a fost bună, Laios.
Cum ți-ai dat seama?
După cum te purtai când era vorba de monștri.
Am observat că Chilchuck s-a pus pe o ladă din lemn.
Sunt ascunzători ideale pentru imitatori și tentaculoși.
Faptul că nu era deloc îngrijorat nu mi se părea în regulă.
Era un cuib într-o casă veche, dărăpănată.
Am adunat tot ce am găsit acolo.
Știind cât de mult ții la echilibrul ecosistemului,
mi s-a părut nechibzuit ce-ai zis.
Nu rezolvăm nimic mâncând harpia!
Apoi, faptul că Marcille a aruncat apa fiartă.
Dacă o preocupa apariția unei ondine, acea acțiune era nesăbuită.
Ce mă deranja era lipsa acelei preocupări.
În această situație, neglijența ei mi s-a părut mai autentică.
Înțeleg.
Sunt impresionat.
Ai crescut în ochii mei, Laios.
Cu toate că logica ta e greșită.
Cu toate astea,
e practic imposibil să depistezi iluziile.
Monstrul ăsta s-a bazat pe acel truc ca să supraviețuiască.
Iar eu m-am gândit…
Am mai mâncat ouă de om-pește, chiar și driade.
Acea remarcă a dat-o de gol.
Noi n-am mai mâncat ouă de om-pește.
Nu-i așa?
Oare nu erau în terciul din ziua aia?
Și desertul e gata.
- Ura! - Ura!
De mult n-am mai mâncat nimic dulce.
Vreți niște ceai?
Cred că erau frunze de ceai în proviziile pe care le-am luat.
Poate le-ai rătăcit.
Nu, sunt sigur că le-am pus aici.
Orezul…
Nu e nimeni aici.
Marcille!
Aruncați armele și nu mișcați!
Să discutăm pașnic!
Subtitrarea: Timea Ficzay