DELICIOUS IN DUNGEON
Det var så svårt att hitta trappan upp,
men när vi bestämde oss för att gå vidare hittar vi det här.
Det får mig att må illa.
Det är fortfarande blött.
Falin måste ha gått här för inte så länge sen.
Det var nog trångt för henne.
Sjätte nivån
består av kanaler grävda av forntida dvärgar.
De är oändligt långa
och korsar varandra under staden som ådror.
Många saker måste ha strömmat igenom här genom åren.
Vatten, såklart, men även människor, djur,
konspirationer, lögner och rykten.
Pengar och blod.
Vad kallt!
Sjätte nivån ska vara varm och fuktig.
Vi kanske är på fel plats.
Nej, jag känner igen den här vägen.
Det här är definitivt nivån där Den röda draken attackerade
och nästan utplånade oss.
Väggarna och vägarna rör sig i den här fängelsehålan.
Temperaturen kan väl också ändras.
Hellre kallt än varmt,
men det är svårt att följa blodspåret under all snö och vatten.
Vi kan väl gå tillbaka till platsen där vi nästan dog?
Om Städarna inte hittat det än
kanske vi kan plocka upp det vi lämnade kvar.
Jag hoppas Falin är okej.
Kylan måste vara tuff för Den röda draken.
Var fjädrarna mot kylan?
Vad är planen?
Efter att ha lurat Shuro
att du ska besegra den galna magikern
har du väl nåt i åtanke?
Angående det…
Falin letade efter nån som hette Delgal.
Det var en order till Den röda draken från den galna magikern.
Det var därför draken irrade runt på en annan nivå.
Delgal?
Vem var det nu igen?
Namnet låter bekant.
Han var kung.
Delgal var den sista kungen av den Gyllene staden
som föll för tusen år sen.
Det finns inskrifter som prisar honom överallt i fängelsehålan.
Just det!
Hans namn finns på utgrävda saker.
Vänta lite.
Blev inte Delgal…
Jo.
När fängelsehålan upptäcktes
dök han upp på ytan, förvandlades till damm och försvann.
Så den galna magikern
har styrt Den röda draken och rekonstruerat fängelsehålan
för att hitta en kung som försvunnit?
Den galna magikern såg den förre kungen dödas framför sina ögon.
Så han rädd att Delgal, kungens son, skulle gå samma öde till mötes.
Det var därför han trodde att vi var mördare och attackerade oss.
Va? Vem har sagt det?
Hittade du på det?
Nej, jag stötte faktiskt på
den galna magikern i de levande målningarna.
Där fick jag veta det.
Minns ni när jag nämnde att nån blev arg på mig
efter att jag ätit mat i målningarna?
Va?
Du borde sagt det innan!
Jag visste inte vem han var då!
Jag förstår.
Så du fick uppleva det förflutna.
Den galna magikern är väl en alv?
Kan alver verkligen leva i ett årtusende?
Det finns uppgifter om det för länge sen,
men nu kan alver bara leva i högst 500 år.
"Bara"?
Nåväl, om han kan kontrollera andras liv som han vill,
måste det vara lätt för honom att förlänga sitt eget liv.
Nej!
Att förlänga sin livslängd med sin egen magi
är som att äta sig själv för att leva längre.
Hur som helst,
han tog oss för kungens fiende
och attackerade oss…
Vi kanske kan reda ut missförståndet med honom.
Vinden blir starkare.
Det är iskallt!
Jag ser inget.
Hör ni mig?
Är ni kvar?
Var är du, Laios?
Jag ser inget!
Vi får inte komma ifrån varandra här!
Håll varandra i händerna!
Vi kan inte fortsätta så här.
Det finns en tunnel!
Vi tar skydd!
Är alla här?
Chil?
Här.
Jag mår bra.
Marcille?
Ja.
Jag är här.
Senshi?
Ja.
Jag mår bra.
Vilken lättnad.
Va?
-Marcille, kan du lysa upp? -Va? Vad var det?
Det här stället verkar ha varit ett fängelse.
För ett ögonblick var jag orolig att…
-Va? -Va?
-Nej! -Nej!
-Va? -Va?
-Vad är detta? -Vad är detta?
Det finns fler av oss!
Fan också! Vad händer?
Är det illusionsmagi?
Nej.
Jag tror de är Skepnadsskiftare.
Va?
Aldrig hört om dem?
De är monster som dyker upp i min hemstad då och då.
När man vandrar i tät dimma eller snöstorm
märker man plötsligt att sällskapet eller familjen har förökat sig.
Men de är Skepnadsskiftare som låtsas vara dem och smälter in.
Din hemstad låter farlig.
Är de alver?
Ställer de till med oreda?
Är man inte vaksam kan de sluka originalet och ta deras plats.
Va?
Vi måste avslöja bedragarna nu!
Jag måste äta.
Vilken knipa.
Laiosarna där borta…
Det är uppenbart att de är bedragare.
Sant.
De verkar inte veta mycket om monster.
Skepnadsskiftare kan läsa varelsers tankar
och efterlikna deras närståendes utseende.
De där tre versionerna av mig
är nog hur jag framstår i era minnen.
Sant.
Om man tittar noga
ser alla lite olika ut.
Kan du börja med att ta hand om henne?
Va?
En uppenbar bedragare.
Sant.
Du har fel!
Titta närmare!
-Jag använder svart magi! -Så irriterande.
Vems minne är det från?
De två är också bedragare.
Varför då?
Va?
Titta noga!
Min scarf är ingen halsduk.
Och hålet fattas i Senshis hjälm.
Nu när du säger det…
De två måste komma direkt från Laios minne.
Hans minne av oss är för vagt.
Är det okej att bara lämna dem?
De är inte lika intelligenta som människor.
Men om vi skadar dem kämpar de emot.
Och jag vill helst inte slåss mot okända monster just nu.
Vi avslöjar bluffmakarna och tar itu med dem fredligt!
Det är bra att han är entusiastisk, men…
Kan han verkligen se vilka som är bedragarna?
Jag vet inte.
Det är sex bedragare kvar.
När de är uppradade syns skillnaderna tydligt.
Men våra minnen rättas hela tiden och de blir mer och mer lika.
Vi måste gå till botten med det här snabbt.
Varje Marcille har en egen frisyr.
Jag minns inte hur hennes hår såg ut sist jag såg henne.
-Inte? -Inte?
Den här stilen är unik, så du måste komma ihåg!
Kom igen!
Det var iskallt i snöstormen, så jag släppte ut det.
Deras hårstruktur är helt fel.
Hår är viktigt för en magiker.
Alla säger saker som låter precis som hon.
Det är trots allt bilderna vi har av henne.
Jag har det!
Ställ frågor som bara den riktiga jag kan veta!
Be dem inte gissa din mammas flicknamn.
Inte det.
Magiboken.
Ser ni?
En är uppenbarligen falsk.
Men de andra två verkar äkta.
Va? Kom igen!
Hennes besvärjelsegrammatik är fel!
Det var det jag tänkte säga!
Våra grejer borde hjälpa oss att hitta kopiorna.
Senshi, visa oss din utrustning.
För bort de där tre!
Vi har lyckats begränsa det till två var,
men nu är vi fast igen.
Vi har tre bedragare till att avslöja.
Okej. Nu äter vi.
-Nu? -Nu?
Vi kan inte förlita oss på utseendet längre.
Vi måste bedöma deras beteende.
Alla ska laga mat och jag ska titta noga.
Det är så jag upptäcker bedragarna.
Han insåg inte att han stött på den galna magikern
och uppfattade inte Shuros känslor.
Han mindes inte ens var han hade träffat Kabru.
Litar vi verkligen på Laios observationsförmåga?
-Tveksamt. -Tveksamt.
Jag måste ta reda på vilka som är monsterbedragare.
Då kan jag vinna tillbaka tilliten jag har förlorat.
Jag vill inte svika mina vänner mer.
Jag måste se de små skillnaderna!
Det är Laios vi pratar om.
Han kanske finner monsterbedragarna mer tilltalande.
-Ja. -Ja.
-Vi måste göra nåt på egen hand! -Vi måste göra nåt på egen hand!
Jag håller ett öga på allt.
Lycka till, allihop.
Så irriterande.
Vad ska vi laga?
Vi har sakerna jag hittade på femte nivån
och provianten från lady Maizuru.
Vi har perfekta ingredienser för att laga…
Och en sak till.
Jag vill att ni lagar maten i par med er motpart.
-Va? -Va?
Jag ska observera skillnaderna i beteende när ni jobbar ihop.
Receptet får ni av Senshi.
Så, allihop,
är ni redo?
Börja laga mat!
Först, Chilchuck-teamet.
Skär köttet.
Blanda ägg och kryddor.
Chilchuck A satt mitt i korridoren,
medan Chilchuck B satt på en trälåda innan han kom igång.
Vad skriver du?
Du gör det besvärligt!
Den går inte att öppna. Laios, hjälp mig.
Han gjorde bort sig!
Såg ni? B är bedragaren!
Va? Varför säger du så?
Fattar ni inte?
Jag har mina principer och min stolthet.
Folk hjälper varandra, Chilchuck.
Du är för cynisk.
Nu när jag tittar närmare ser jag att A har nåt ondsint i blicken.
Hördu.
Vår Chilchuck är gulligare än så.
Sluta!
Laios, du ser det, eller hur?
Chilchuck A…
Han har faktiskt ett elakt uttryck.
Han kanske är bedragaren.
Jag ska tänka på saken.
Fortsätt laga mat.
Dumskalle.
Han förolämpade mig på ett nedvärderande sätt.
Härnäst, Marcille-teamet.
Jag vet att det är sent att fråga, men vad är det här för ägg?
Det är en harpyas ägg.
Jag tyckte jag sa det från början:
inga människoliknande monster!
Jag har kompromissat på sistone, men det här är att gå för långt!
Marcille B är som vanligt.
Nästan på gränsen till extremt.
Å andra sidan…
Koka den hackade dryaden.
Vad tycker du, Marcille A?
Jag gillar det inte,
men jag har ätit fiskmansägg och dryader förut.
Jag vill inte bråka om det nu.
Jag gör vad som helst för att rädda Falin.
Hallå!
Jag gör också vad som helst för Falin!
Din beslutsamhet är bristfällig, B.
Att äta en harpya löser ju inget!
När dryaden är mjuk nog att spetsas av en ätpinne, häll av
och mosa dem med kryddor.
Det här är svårt.
Båda låter som Marcille.
Och till sist, Senshi-teamet.
Var hittade du harpyans ägg?
Det fanns ett bo i ett gammalt nedgånget hus.
Jag tog allt jag kunde hitta där.
Tärna köttet i kuber.
Ägg har trots allt
all näring…
…man behöver.
Sautera ingredienserna med ris och tillsätt kryddor.
Ris var Shuros favorit.
Det är fullt av näringsämnen som äventyrare behöver.
Vi hade tur som fick tag på lite.
Till skillnad från mig, som bara vill testa monster,
ser Senshi saker på en lite djupare nivå.
Jag kan inte matcha hans känsla för smak och näring.
Alla rätter ser utsökta ut.
Jag kan inte avslöja bedragarna på hur effektiva de är.
Ingen nämner det, så jag frågar istället.
Är det bara jag, eller är Senshi B ganska cool?
Han har alltid varit sån.
Senshi har alltid varit cool.
-Va? -Va?
Är det en stereotyp om dvärgar?
Senshi ser inte så här dum ut.
Senshi är cool.
Maten är nästan klar, men har du bestämt dig än?
Ärligt talat
är jag förbryllad.
Alla känns som om de kan vara både äkta och falska.
Att be mig upptäcka illusionerna vi har skapat i våra huvuden
är egentligen ganska orättvist.
Att jaga monster förklädda till människor kan vara intressant,
men vi har att göra med illusioner.
Jaga monster?
Det är klart!
MINNESPILAFF
SÖT DRYAD
FEMTE NIVÅ-PICCATA
Okej, lyssna på mig medan vi äter.
De jag ser som riktiga är…
Chilchuck A.
Den elaka med ondsint blick.
Marcille B.
Den som inte skulle äta en harpyas ägg för Falin!
Och Senshi A.
Den som ser fånig ut!
Så,
kliv in i buren, bedragare.
-Vänta lite! -Vänta lite!
Varför tror du att han är äkta vara?
Han är uppenbarligen bedragaren!
Varför tror du det?
Bara en känsla.
Jag förklarar sen.
Först gör vi oss av med bedragarna.
Ba…
Bara en känsla?
Gör oss av med?
Som jag trodde, han är opålitlig.
Vi måste skydda oss själva…
På egen hand.
Oavsett vem jag valde var det oundvikligt.
Skepnadsskiftare är monster som härmar andra varelser.
Vissa härmar röster, besitter andra
eller till och med ändrar form fysiskt.
Det här monstret tillhör en av de kategorierna.
Monster kan inte laga mat.
De skapar nog illusioner, precis som Marcille föreslog.
De ger sig på människor och djur, så de är nog köttätare eller allätare.
De är skygga och saknar styrkan att attackera sitt byte rakt framifrån.
Det är kallt, mörkt och dålig sikt här.
De är en best som klarar kylan och förlitar sig på luktsinne och hörsel.
Medvinden är ditåt.
Vår fiende väntar nog på att vi ska tröttna.
Att svinga svärdet på måfå räcker inte.
Vad ska jag göra?
Kensuke är också väldigt tyst.
Det kanske dör i kylan.
För att besegra en best måste man slåss som en.
Jag vänder på steken och gör jägaren till den jagade.
Det var ett tag sen, men jag ska prova det.
En hund?
Han är bra!
Nej, det är en jakthund!
Jag har levt med hundar så länge jag kan minnas.
De lärde mig allt möjligt.
Hur man jagar,
hur man fäller nåt som är starkare än en själv.
Nu ska jag lära dig!
Han är bra!
Han är riktigt bra!
Precis som en hund!
Du är inte jägaren,
du är bytet!
Titta, allihop! Illusionerna!
Äntligen visar den sig!
Om du är en best känner du till reglerna!
I den här kampen
är den som ryggar tillbaka först förloraren!
-Laios! -Laios!
Lever du, Laios?
Jag menar, är du frisk?
Ja.
Jag har mycket att säga,
men varför drog du inte ditt svärd?
Jag rycktes med i rollen.
Ingen av rätterna blev bra.
De gjordes trots allt med illusionerna.
Vi gör om dem.
Hur som helst,
din intuition visade sig stämma, Laios.
Hur visste du?
Det var nog hur ni betedde er mot monster.
Först såg jag att Chilchuck satt på en trälåda.
Det är ett bra gömställe för Imitatörer och Tentakler.
Det faktum att han verkade helt oberörd kändes inte rätt.
Det fanns ett bo i ett gammalt nedgånget hus.
Jag tog allt jag kunde hitta där.
Med tanke på hur mycket du bryr dig om ekosystemets balans
verkade den kommentaren tanklös.
Att äta en harpya löser ju inget!
Slutligen, att Marcille kastade det kokta vattnet.
Om hon varit orolig för en Undine verkade det vårdslöst.
Det som störde mig var att hon inte brydde sig om det.
I den här situationen kändes hennes vårdslöshet mer äkta.
Jag förstår.
Jag är imponerad.
Jag har högre tankar om dig nu, Laios.
Även om din synvinkel är lite avvikande.
Men ändå,
att se genom illusioner är praktiskt taget omöjligt.
Monstret förlitade sig på det för att överleva.
Och jag som trodde…
Jag har ätit fiskmansägg och dryader förut.
…du fattade på grund av den kommentaren.
Vi har aldrig ätit fiskmansägg förut.
Eller hur?
Fanns de i gröten vi åt den dagen?
Desserten är också klar.
-Jippi! -Jippi!
Det var länge sen jag åt nåt sött.
Vad sägs om lite te?
Jag är rätt säker på att det fanns teblad i provianten vi fick…
Du kanske ställde bort den.
Nej, jag är säker på att jag ställde den här.
Riset…
Det är ingen här.
Marcille!
Släpp era vapen och stå still.
Låt oss prata fredligt.
Undertexter: Emma Lindahl