ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
Негайно кидайте зброю.
Відійдіть назад і ляжте на животи.
Якщо хоч м'язом поворухнете, я її вб'ю.
Хіба вона не одна з оточення Шуро?
Вона весь час за нами йшла?
Ти.
Скасуй заклинання.
Га?
Заклинання, які на мене накладено!
Берися до справи!
Які на тебе накладено заклинання?
Хіба ти сама не бачиш?
Ти знаєш чорну магію, хіба ні?
Хоч натякни на те, на що вони накладені,
і що це за магія.
На мене накладено два типи заклинань.
Одне в мене на шиї.
А друге…
Га?
Воно по всьому моєму тілу.
Вона звіролюд?
Так.
Я таку вже якось давно бачив.
Створеного звіролюда.
Певно, їх створюють завдяки чорній магії, поєднуючи душі людини й звіра.
Гаразд. Я зроблю, що зможу.
Це…
схоже, це написано східним письмом.
Що це за заклинання?
Хіба ти сама не бачиш?
Вони активуються, якщо їх довгий час не торкається маг.
Маг — це та на ім'я Майзуру?
Скільки в тебе залишилося часу?
Що станеться, коли час буде вичерпано?
Хтозна.
Певно, тобі слід поквапитися.
Ти ж не хочеш померти зі мною, так?
Я тебе відпущу, щойно знімеш чари.
Незвичайний напис.
Але я відчуваю, що я можу зняти чари.
Агов, негіднику.
Га?
Принеси мені щось поїсти.
БРИКЕТ ПОЛЬОВОГО РАЦІОНУ
Коли ти востаннє щось їла?
Якщо так давитимешся, то вдавишся.
Замовкни.
Я приготую тобі щось гаряче.
Гей! Хіба я дозволяла рухатися?
Ой!
Не недооцінюй…
Ти маєш чимось змочити горло.
Я тобі щось зроблю. Ось і все.
Якщо спробуєш згодувати мені монстрів, я тебе вб'ю.
Згода.
Я цілком упевнений, що зібрав трохи грибів там, де були Дріади.
Вони починають відрощувати щось схоже на ноги.
Певно, це все моя уява.
Я розміщу свій казан на магічному колі,
розтоплю шматочок масла, сотеюю трохи часнику
й додам рис.
Потім я додам гриби й спеції,
наллю трохи води й дам потушитися.
Оскільки це все, що я можу приготувати, я почуваюся немічним і жалюгідним.
Попри все мені нестерпна думка, що молодь ходить голодна.
Але, принаймні,
я можу додати трохи сиру.
Готово.
РІЗОТТО З ГРИБАМИ З КЛАДОВИЩА Й СИРОМ ВІД ОРКІВ
Я поставлю тут.
Думаєш, я це їстиму?
Ця мала…
Її поведінка за столом
жахлива!
Дай іще!
На сході етикет інакший, чи що?
Ми ніколи не бачили, щоб Шуро так їв.
Її просто кепсько виховали.
Гадаю, це тобі невідомо.
-Га? -Га?
Чому ти це зробила?
Ненавиджу гриби.
Вона перебірлива!
Такого раніше не траплялося.
Сенші…
Ложка.
Тримай свою ложку належним чином.
Агов!
Якщо наблизишся, я тебе вб'ю!
Тримай ложку належним чином і підбери те, що ти викинула на підлогу.
-Що ти сказав? -Агов!
Ні!
Ризиковано рухатися, поки я знімаю чари!
Тримай свою ложку ось так.
Кому не байдуже, як я її тримаю?
Мені так легше!
Я не здивований.
Певно, те, що хтось змушує тебе тримати ложку незвично, тебе дратує.
Однак…
Сенші, за тобою!
Га?
Я нічого не відчув.
Це папір?
Сенші, стережися!
Це кухонний ніж, такий, яким ріжуть м'ясо.
У нього довге, гостре лезо, що може здаватися доволі загрозливим,
але воно тонке й тендітне.
І якщо так їм махати, як думаєш, що станеться?
Сенші!
Ось так можна не використати знаряддя на повну,
опинившись у невигідному становищі.
Сенші!
Зараз, Лайосе!
Тебе поранено, дівчино-кішко?
Мені шкода, що я тебе налякав.
Однак,
є правильні й неправильні способи тримати знаряддя.
Я хочу, щоб ти подумала, чому це так.
І чому не слід рухатися, поки знімають чари.
Якби заклинання були б складнішими, хтозна, що трапилося б.
Їжа охолола.
Я миттю її зігрію.
Ну?
Чому ти йшла за нами?
Увесь цей час я шукала спосіб зняти прокляття зі свого тіла.
Виявляється, ці прокляття було накладено завдяки чорній магії.
Але я не могла знайти нікого, хто володів би чорною магією.
Допоки наші шляхи з тою довговухою не перетнулися.
Чорна, тобто давня магія буває усіляких видів.
Я в цілому досліджую отримання енергії з іншого виміру…
Не бреши!
Я знаю, що ти це можеш!
Я про те, що ти ж це робила раніше!
Ти використала чорну магію, щоб створити ту моторошну напівзвірину!
І ви всі пішли в похід підземеллям, щоб зняти
прокляття з тієї жінки, так?
Тобто ви знаєте, як знімати прокляття!
Тоді й мене ви теж можете звільнити!
Позбудься душі звіра, яка в мене вселилася!
Вибач.
Із цим я нічого не можу вдіяти.
Що?
Ми багато чого не знаємо про душу.
Але її часто порівнюють із яйцем.
Зазвичай вона знаходиться у шкаралупі, яку можна зняти,
але щойно його розіб'єш, зсередини все витече
й назад його не заженеш.
Підземелля під заклинанням,
що формує міцну мембрану під шкаралупою,
яка стримує душу всередині, якщо тіло поранено.
Наразі у вас із Фалін по два яйця в одній шкаралупі.
Щойно їх змішали,
душі не повернуться до своєї початкової форми.
Я це знав, але коли ось так це кажуть, це вражає по-новому.
Що?
Якщо це так, то навіщо продовжувати подорож?
Одна з причин у тому, що ми не можемо дозволити сестрі здичавіти.
Вона може вбити наступного шукача пригод, якого зустріне.
Або сама опиниться вбитою.
Ми хочемо дещо зробити до того.
І якщо ми зараз повернемося на поверхню,
нас затримають, бо ми займалися чорною магією.
Радше за все Шуро розкаже Господарю Острова про цей інцидент.
Але…
То це значить, що я застрягла в такому тілі?
Ні, послухай мене!
Я знаю, що це звучить дивно, але я щиро радий, що ми тебе зустріли.
Я не знаю, із яким монстром тебе змішали,
але в тебе людська поведінка.
І тебе не мучить жага крові.
Тож, може, навіть Фалін, щойно її відпустить хватка підземелля,
зможе знову стати самою собою.
Одне усвідомлення цього приносить мені
зараз стільки щастя.
Ось.
Може, все обернулося не так, як ти сподівалася,
але чому б не глянути на це з позитивом,
наче це була доля?
Господар підземелля
значно вправніший у давній магії, ніж я.
Можливо, йому щось відомо про те, як розділяти душі.
Стривай.
Ти намагаєшся мене завербувати?
Хай там як, ти не зможеш сама повернутися на поверхню.
Тебе звати Асебі, чи помиляюся?
Це ім'я, яким мене називають.
Тоді…
Я Ізуцумі.
Мене звати Ізуцумі.
Не забудь.
Лайосе, скільки ще ти збираєшся так жити?
Батьку.
Саме час почати жити належно.
Я тебе туди відпустив не просто вбивати драконів.
Повернися до села!
Але Фалін досі…
Забудь про неї.
Ти справді віриш, що такий як ти зможе там упоратися,
якщо ти втік і зі школи, і з армії, бо просто не вписувався?
У тебе навіть немає хисту до дослідження підземелля.
Як і тоді, коли ти був здирачем золота,
твої товариші тебе ошукають і виставлять твої заслуги своїми.
Бо ти безпорадний, коли треба розумітися на людях.
Зі мною було так само.
Ти вірив, що ми близькі друзі,
але я завжди ненавидів…
Може, забудеш про це?
Ми це вже обговорили.
Стривай, хвилинку.
Чому тут мої батьки?
Я не бачив їх більше десяти років.
І де я?
Що я робив?
Гадаю, я…
Останнім часом Марсіль
здавалася дещо виснаженою.
Марсіль, сьогодні ми будемо нести варту.
Ти відпочинь.
Га? Та чому?
За мене не турбуйтеся.
Ну ж бо. Просто відпочивай.
Агов!
Га, що ти робиш?
Знаєш, я не так утомилася.
Я незабаром прокинуся.
Я не можу єдина…
Але незабаром її тихе дихання перетворилося на тяжкі стогони.
У чому справа, Марсіль?
Цим не можна злегковажити.
Це монстр?
Так, гадаю, це Жахіття.
Вони полюють на людей уві сні, насилаючи на них жахіття,
й живляться їхніми емоціями.
Якщо так триватиме й далі, Марсіль утратить сили й помре.
Прокидайся, Марсіль!
Не треба. Якщо змусиш її прокинутися, то зашкодиш її душі.
Коли вселилися в Шуро, Фалін увійшла в його сни, щоб урятувати його.
Спробуймо це.
Ти збираєшся ввійти в її сон?
Хтось має допомогти їй усвідомити, що це сон.
Використайте того, хто спить, як подушку й…
Точно. Я намагався допомогти Марсіль.
Я у власному сні!
Жахіття легко мене дістало.
Це завжди так.
Вони безсумнівно вміють бити по живому!
Але оскільки я знаю, що це просто сон, у мене є перевага.
Уперед, мій наймогутніший служнику!
Тепер я маю увійти в сон Марсіль.
Оскільки вона зараз виступає моєю подушкою,
я маю копати вниз.
Саме тому сни прекрасні.
Та це працює лише у власних снах.
Було ризиковано.
Це падіння мене ледь не розбудило.
То ось як виглядає сон Марсіль.
Доволі круто.
Тут хтось є?
Що ти робиш?
Тут небезпечно. Ти маєш хутко забиратися.
Марсіль?
Хто ти?
Це я, Лайос!
І ми у твоєму сні!
Ти маєш прокинутися й…
Поштовхи?
Воно наближається!
Ми маємо тікати!
Що наближається?
Просто біжи за мною!
Воно поглинуло Тата й Піпі.
Тата й Піпі?
Сон про те, що тебе переслідують, так?
Вони доволі звичні, але неприємні.
Пам'ятаю, Фалін казала…
Жахіття процвітають на емоційних ранах.
Стресових подіях і травмах.
Вони збуджують ці спогади й викликають у людей жахіття.
Тож нам треба лише захистити їхні рани.
Зрозуміло.
Але…
Це небезпечно, тому не берися за це.
Гаразд. Зрозуміло!
Я переможу його заради тебе!
Що ти робиш? Це надто ризиковано!
Не переймайся.
Може, я так не виглядаю, та я справді…
Що це взагалі таке?
Звідки мені знати?
Це те, чого боїться Марсіль?
Це неабияк занадто,
але, здається, що його буде важко перемогти.
Однак воно не становило б загрози, якби вона зрозуміла, що це сон.
Ми втекли досить далеко.
Усюди небезпечно.
Проти нього ні в кого ні шансу.
Не хвилюйся.
Спробуймо разом знайти спосіб перемогти.
Чого боїться Марсіль?
Монстра, звичайно.
Він повільно повзає,
має незліченно багато тентаклів й невгамовний голод,
а ще огидно виглядає.
Це якась комаха?
Але комахи таких розмірів доволі рідкісні.
Комахи…
Точно!
Це Вюрм!
Це Вюрм із сімейства Драконів!
Його ноги й руки виродилися, тож він більше схожий на гусінь.
Він ненажерливий і поглинає все живе!
Він боїться вогню й світла!
Доволі крутий вибір!
Га?
Коли він…
Тримайся!
Біжи!
Те створіння тебе торкнулося?
Усього потерлося.
Покажи мені!
Що це?
Прокляття.
Я злякав її навіть більше!
Це лише додасть сил Жахіттю.
Яка сильна отрута.
Що трапиться, якщо загинути в чужому сні?
Ні, воно хоче, щоб ми тривожилися й боялися.
Треба підбадьорити Марсіль.
Не хвилюйся!
Ти можеш використовувати магію!
Ти можеш сама перемогти те створіння!
Магію?
Це місце стає ще нестабільнішим.
Я сказав щось не те?
Коли…
Коли я використала магію, щоб його перемогти,
вона стала такою.
Вона?
Стривай, це Фалін?
Тепер я розумію.
Марсіль винить себе через перетворення Фалін,
викликане її магією відродження.
Якщо вона намагалася перемогти те створіння, це значить…
Марсіль боїться смерті!
Воно повертається!
Утеча нічого не вирішить.
Треба це сміливо зустріти.
Що?
Не бійся. Тобі нічого боятися!
У цьому підземеллі, навіть якщо загинеш, можеш ожити.
Навіть Фалін досі жива завдяки твоїй магії відродження.
А ти звикла бачити трупи, так?
Що?
Воно мене затягує!
Ні!
Воно затягує лише мене!
Тримай мою руку!
Це не отрута.
Я неймовірно швидко старішаю.
Хвилинку, Марсіль.
Я маю перехопити подих.
Щось не так.
Чи є створіння, здатне на таке?
Може, це взагалі навіть не створіння.
То ти теж зі мною не підеш?
Ні, я знову зможу бігти після короткого відпочинку.
Ти брешеш!
Усі, хто біг зі мною, здалися, і всіх їх поглинуло те створіння.
Тата, Піпі, Фалін, усіх!
Саме тому я стільки вивчала магію.
Але якщо саме через неї Фалін перетворилася на це,
я не знаю, що робити.
Твій тато помер молодим?
На похороні Тата Мама сказала мені,
що я бігаю швидше за всіх.
Що мені доведеться побачити, як помре чимало людей.
До речі, Піпі — твій родич?
Піпі — птах.
Зрозуміло.
Марсіль не боїться смерті.
Її хвилює те, що ті, хто їй небайдужий, помруть раніше за неї.
Марсіль, заспокойся!
Якщо ти боятимешся, це тільки його підсилить.
Але що мені робити?
Я нічого не можу вдіяти!
Ні, можеш!
Ти неймовірна, Марсіль!
Ти лише подивися на всі ці книжки!
У моєму сні нічого подібного не було!
Ти весь цей час невтомно працювала!
Не втрачай сміливості. Вір у себе!
Ти впораєшся, Марсіль!
Ні, уставай!
Ми маємо бігти!
І, крім того,
моя магія ще не повністю розкрилася!
Якби в мене була та ж книга, що й у нього,
я могла б використовувати магію ефективніше, але…
Тоді забажай її!
Якщо досить сильно забажаєш, ти можеш досягнути всього!
Не бійся! Наступного разу в тебе вийде краще!
Не здавайся!
Ні!
Ось так, Марсіль!
Зроби це!
То ось як ти її використала?
Ви прокинулися.
Ви обоє стогнали уві сні.
Ти в порядку?
Я не зовсім пам'ятаю.
Однак це був виснажливий сон.
Вона знову засинає!
Ні! Прокинься, Марсіль!
Мій сон?
Я мало що пам'ятаю.
Але, думаю, він був веселим.
Здається, спрацювало.
Щось сталося?
Передай мені свою подушку.
Га?
Що це таке?
Жахіття.
Вони ховаються в подушках й приносять людям погані сни.
Їх тут так багато.
Певно, вони давно гніздилися в тебе в подушці.
Не може бути!
Сенші, вони їстівні?
Мене завжди цікавив їхній смак.
Так, звичайно.
Спершу відмиймо їх.
Якщо так залити їх гарячою водою…
Жахіття, також відомі як Шін,
насправді рідня Драконам.
Якщо придивитися, вони дещо схожі на них.
Та ти жартуєш.
Покладіть Жахіття в розтоплене масло,
додайте трохи вина й накрийте кришкою.
На завершення крапніть на них трохи соєвого соусу
й готово.
Що це?
Це я!
Сон, який поглинули Жахіття, перетворився на міраж.
Я згадую.
Точно,
я тікала від дечого,
коли з'явився пес.
І ми разом пішли шукати скарби.
Це був такий веселий сон!
Пес виглядає дещо неохайним.
Він виглядає тупим.
Що не так, Лайосе?
Пам'ятаю, що це був сріблястий вовк, але…
Забудь.
Я радий, що допоміг створити для неї веселий сон.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко