DELICIOUS IN DUNGEON
Vi er tilbage!
-Intet slår luften over jorden. -Værsgo.
Er det morgen eller aften?
Rør ikke vinduet endnu!
Du forstyrrer teleporteringsbesværgelsen!
Kabru.
I morgen rapporterer jeg til øens herre.
Du skal bekræfte min historie.
Vil du fortælle ham alt?
Vi behøver ikke nævne Laios og hans gruppe.
Jeg vil bare ikke have, at Falin dræber flere.
Okay.
Du bør hvile dig i dag.
Se her, Kuro!
Kæmpe skib.
Gad vide, om det er fyldt med rige folk!
Det er slemt.
Toshiro?
Jeg synes, vi skal tage af sted nu.
Hvad er det for et hvidt skib?
Det er de vestlige elveres skib.
Kan du se fuglegallionsfiguren?
De kaldes Kanariefuglene.
De dukker op, når fareniveauet i en labyrint overstiger et vist punkt.
Deres mission er at undersøge labyrinter og tage kontrol over dem.
Rygtet siger, at de lagde pres på øens herre,
men det ser ud til, at de slår hårdt ned nu.
Er det tilladt?
Dette område tilhører de høje mænd.
Racer med korte liv er som spædbørn for elvere og dværge.
Og øens herre er ikke god til at forhandle.
Vi må skynde os.
Hej!
Det er dig, Shuro.
Namari.
Hvor er Falin?
Men Laios og de andre har ikke givet op endnu.
Jaså.
Spiste de "du ved hvad"?
Det gjorde de.
Vi er kommet for at se øens herre.
Det er ikke muligt.
Der dukkede vigtige folk op, og han har været derinde lige siden.
Der er gået flere timer nu.
Vi kommer for sent.
Lad os gå ind.
Det kan vi ikke.
Hvis elverne overtager labyrinten, er det slut.
Min hjemby trivedes også på grund af en labyrint.
Men en dag kom der monstre ud,
elverne kom, og mange mistede livet.
Hvorfor skulle min familie dø?
Min mor arbejdede så hårdt for at opfostre mig alene.
Hun fortjente ikke at dø sådan.
Det må ikke ske igen.
Det nuværende system, hvor kun visse racer har magt,
er skadeligt for alle parter.
Undskyld os.
Vi er kommet for at rapportere til øens herre.
Hvad er der?
Som I kan se, er vi midt i en diskussion.
Vi må bede jer om at gå.
Det drejer sig om labyrintens nuværende tilstand.
Hør på os.
Jeg må ikke lade mig skræmme.
Gør det kort.
Tidligere, da vi udforskede labyrinten,
mødte vi et menneske, der var blevet forvandlet til et monster.
-Hvad? -Hvad?
Pokkers. Et fantasivæsen.
Det går hurtigere, end vi troede.
Se? Hvad sagde jeg?
Jeg vidste, vi ikke kunne vente på et svar!
Bed dem komme i land med det samme!
Det har I ikke ret til!
Slap af, gamle mand.
Grænser bliver ubetydelige, når liv står på spil.
Du har ikke ret til at behandle mig som gammel!
Tansu, skal vi ikke lade dem få deres vilje?
Hvad?
Jeg er imponeret, min herre.
De er fleksibel og vis.
Sæt Deres segl her.
Det må De ikke! Gør det ikke!
Det gjorde det bare værre.
Hvis bare…
jeg havde evnen til at tage kontrol over labyrinten,
ville der ikke være et problem.
Men det var ude af mine hænder.
Så jeg begyndte at lede efter måder at hjælpe andre dygtige eventyrere på.
Men de fleste af dem viste sig at være selvcentrerede og ubetydelige.
Netop som jeg besluttede mig for selv at takle labyrinten,
hørte jeg rygter om Touden-søskendeparret.
Han må komme fra en god familie.
Han har gode instinkter, men han er bare for uselvisk.
Nå, men han er underlig.
Jo mere jeg undersøgte ham, jo mere mærkelig virkede han.
Han er ikke særlig stærk, men han klarede sig til de lavere niveauer.
Giver penge til folk, der kun beskæftiger sig med dårlig sladder.
Hans mystiske baggrund.
Hans sære venner.
Men jeg havde dog på fornemmelsen, at denne mand
kan spille en stor rolle i øens skæbne.
Spørgsmålet er, om det bliver godt eller skidt.
Jeg har været ivrig efter at tale med ham og danne min egen mening.
Og efter at have talt med ham, er jeg blevet overbevist.
Han tænker kun på monstre.
Han kan ikke tænke på øens fremtid.
Det bør ikke være op til ham, men jeg er sikker på en ting.
Lige nu
blandt alle de høje mænd, er han tættest på labyrintens hjerte.
Det kan være hans eneste chance.
Derfor kan jeg ikke lade elverne blande sig.
Han må håndteres senere.
Jeg har fået nok.
Gør, som I vil.
Herre!
Giv ordre til at komme i land.
Vent!
Labyrintens udformning, miljøet, og typen af monstre indeni
undergår drastiske forandringer.
Den er ekstrem ustabil.
Det er vi klar over.
Det sker naturligt, når labyrint udvider sig.
Vi må stoppe den hurtigt.
Det minder om en persons vækstspurt,
den fase, der kræver mest ernæring.
Hvad snakker du om?
For 15 år siden blev min hjemby
ødelagt på grund af en labyrint.
Det var en by, der hed Utaya.
For 15 år siden?
Det betyder…
Er du drengen, der overlevede den hændelse?
Jeg hørte, at den daværende næstkommanderende tog dig til sig.
Det er rigtigt.
Jeg var i hendes varetægt i et par år.
Jaså.
Hun må have forkælet dig, og alligevel blev du eventyrer.
Jeg drømte om at lade mig hverve, men racemæssige barrierer stod i vejen.
Men jeg ville gøre, hvad jeg kunne
for at forhindre endnu en tragedie som den i min hjemby.
Hvor beundringsværdigt.
Tjener du nok til føden?
Du burde besøge hende og vise hende, hvordan du har det.
Og?
Du nævnte ernæring.
Hvad med det?
Fortsæt.
Takket være jeres indsats
kollapsede labyrinten i Utaya hurtigt.
Men mange soldater og borgere mistede livet.
Fordi de døde blev til monstre
og spiste mennesker levende.
Jeg hørte, at mange soldater blev angrebet bagfra.
Selv hvis I angriber i stort antal, bliver det Utaya om igen.
Jeg foreslår at forsegle labyrinten.
Vi må ikke nære den.
At skade labyrinten i en kamp kan heller ikke være det, I ønsker.
Hvad med dem, der stadig er derinde?
De fleste er på første etage.
Vi evakuerer dem gradvist.
Alle har forbindelser.
Jeg kender folk, jeg kan bede om hjælp.
Lad mig klare det!
Den fyr
spiste monstre med sådan en baggrund?
Begynd forberedelserne.
-Til en efterforskning. -Hvad?
Du er ude på noget, ikke?
Da du insisterer, så lad os se, hvad du kan gøre.
Hvis der sker noget, sender vi tropper ind med det samme.
Er det forstået?
Ja.
Er det som røræg?
Hvad?
Du sammenlignede engang sjæle med æg.
Hvis to sjæle blandes sammen,
hvilken slags æg er det så?
For eksempel
er røræg helt anderledes end spejlæg.
Hør her.
Jeg brugte ikke æg til at illustrere en sjæl,
så du kunne bruge mine ord og lege med dem.
Virkelig?
Jeg syntes, det var en smart metafor.
Intet har så mange egenskaber som et æg.
Tænk for eksempel på koaguleringstemperaturen.
Hvider og blommer størkner ved forskellige temperaturer.
Det kan piskes, bruges som fugtighedscreme og fungere som lim.
Det interessante er dets emulgerende evne.
Selvom vand og olie er naturlige modsætninger,
kan æg fint blande dem under de rette forhold.
Sådan her.
Nå, men…
Hvorfor sammenlignede jeg sjæle med æg?
Laios, hent brødet derovre.
Det er færdigt!
SJÆLE-EGGS BENEDICT
Hvordan spiser man det?
Brug en kniv og gaffel.
Skrab blommen og saucen op med brødet.
Det er selvfølgelig lækkert.
Izutsumi.
Hold op med at kigge rundt på ingenting.
Eller kan du se noget?
Ikke rigtig.
Jeg syntes bare, jeg fornemmede en tilstedeværelse.
Hvad?
Måske er det ikke en hallucination!
Hvad?
Forleden, da jeg havde mana-syge,
nævnte jeg, at jeg kunne se og høre ting, ikke?
Det har stået på hele tiden.
Hele tiden? Hvorfor sagde du det ikke?
Fordi han hurtigt ville tro, der var noget galt med mit hoved.
Men tager jeg fejl?
Hvordan er hallucinationerne?
Jeg kan høre nogen tale til mig konstant.
Først kunne jeg ikke forstå ordene.
Men med tiden er både stemmen og formen blevet tydeligere.
Jeg var bange, så jeg har prøvet at ignorere det, men…
Så du kunne høre mig hele tiden.
Hvad sagde den?
Den er oprevet, fordi jeg har ignoreret ham.
Er det sikkert at tale med den?
Føles den ond?
Ja. Om noget ville jeg sige det.
Hej.
Hvad kan jeg hjælpe med?
Hvad siger den?
Den er oprevet over, at jeg behandler den som et uhyre.
Og…
den siger: "Er I ikke taknemmelige for, at jeg reddede jer fra troldmanden?"
Hvad?
Nu husker jeg det!
Det skete, ikke?
Tak den for os.
Den vil have os til at møde nogen.
Hvad skal vi gøre?
Jeg håber ikke, det er en dødsengel.
Vi har ikke andre muligheder.
Okay. Før os til denne person!
Hvad?
Det her sted…
Hej!
Pas på!
En enhjørning!
Kommer I tilfældigvis udefra?
Nej, vi var i labyrinten og…
Det er stort!
Kom med mig!
Monstrene er så tamme.
De har ordrer på ikke at gøre os fortræd.
Men I fremmede er anderledes.
Hav altid tingene fra landsbyen på jer.
Izutsumi, hvad er der galt?
Er det teleporteringssyge?
Måske er hun ved at blive træt.
Er det Det Gyldne Slot?
Ja.
Vi blev bragt hertil af nogle spøgelser.
Er de beboere her?
Det er de.
Men I kan høre alt om det fra den person, I skal til at møde.
Jeg forstår heller ikke, hvorfor I blev udvalgt.
"Udvalgt"?
Så er vi her.
Vent her lidt.
Mesteren er til gudstjeneste.
-Det er dem. -Hvad?
Dem der?
I var vist lidt uheldige.
Gør jer det behageligt i landsbyen, indtil mesteren kommer hjem.
Det lader til, at alle gerne vil passe på jer.
Hvad skal vi vise jer?
Der er ikke meget at se i landsbyen.
Bor de alle i Det Gyldne Slot?
Jeg kan ikke se nogen ældre.
Jeg vil se, hvor monstrene opholder sig.
Jeg vil gerne se de marker, vi passerede på vej herhen.
Hvad? Er det det, I er interesserede i?
Vi kan tage jer med derhen.
-Hurra! -Hurra!
Jeg venter her.
Vi kan alligevel ikke lade Izutsumi være alene.
Jeg bliver også.
En minotaurus…
En hun?
Det er vores malkekøer.
Hvorfor bruge monstre til kvægdrift?
Hvad?
Det var svært at skaffe dyr til almindelig kvægdrift.
Det er en fin, velplejet mark.
Spiser landsbyboerne alle afgrøderne?
Der er faktisk meget affald.
Men uden marker har vi intet at lave.
Vi holder dem for at genskabe vores livsstil over jorden.
Åh!
Izutsumi, er du okay?
Hun virker i det mindste ikke syg.
Har du et øjeblik?
Kjoler?
Præcis!
Vi laver tøj!
Vi skiftes normalt til at klæde os ud,
men det er kedeligt med de samme medlemmer.
Jeg hjælper gerne.
Hvilken en skal vi prøve?
Jeg synes, vi skal vælge den røde.
Undskyld,
de virker måske gammeldags.
Det vil jeg ikke sige.
Det er ikke helt, hvad jeg forventede.
At være isoleret fra omverdenen i et årtusinde ville nok også ændre moden.
Prøv dem her nu!
Det er godt!
Jeg er ret kræsen med drikkevarer,
men det her er ret godt.
Jeg er beæret.
Jeg serverer det nogle gange for orker,
og de seneste portioner har været ret populære.
Det er så godt.
Laver du også vin?
Jeg er lige begyndt.
Men sammenlignet med øllet, jeg har brygget i 400 år,
har det været svært.
Fire hundrede år?
Det er et gammelt bryggeri!
Hvilken generation er du?
Jeg begyndte, da jeg var 600 år, så jeg er første generation.
Jaså.
De lader mig malke en minotaurus!
Det er sejt.
Hold det for dig selv.
Det er utroligt!
Det er lykkedes dem at dyrke monstre her!
Se den enorme skovnymfe-gård!
De har fire patter lige som en ko!
Det giver mig kvalme.
Det var en fantastisk oplevelse.
At malke en…
Apropos, hvor er Marcille og Izutsumi?
Hvordan kom du til at tænke på dem?
Undskyld ventetiden.
Hvad er det for noget tøj? I har det for sjovt!
Sådan er det ikke!
De ville have os til det, og vi kunne ikke sige nej.
Jeg valgte den mest afdæmpede.
IKKE AFDÆMPEDE
Marcille, du…
Hvad?
Hvorfor er Izutsumi så knyttet til dig?
Er det dit spørgsmål?
Det gad jeg også godt vide!
Det er, som om hun er gået i barndom.
Hm!
Nej!
Der er flere barrierer oven på hinanden her.
Måske forstyrrer de noget inde i Izutsumi.
Fordi hun er halvt monster?
Ja.
Jeg er aldrig stødt på en barriere, der undertrykker aggression hos monstre før.
Hvis bare jeg kunne afkode det her.
Men der er for mange ukendte figurer,
jeg kan ikke bare lige løse det!
Alt, jeg prøver at studere, censureres for tiden!
Men det her sted er fantastisk.
Var det ikke for situationen, ville jeg gerne være blevet her for evigt.
Også mig.
Undskyld ventetiden.
Selvom det er beskedent, har vi forberedt et måltid til jer.
Følg mig.
Velkommen, alle sammen.
Jeg har set frem til at møde jer.
Jeg hedder Yaad.
Jeg er Delgals barnebarn, som I må kende.
Delgal?
Sid ned.
Jeg vil dele den lange historie om, hvorfor jeg har tilkaldt jer.
Server maden.
GRØNTSAGER I SLIMGELÉ OKSEHØJREB
KLINGEFISK, BRØD, KARTOFFEL OG KANINSUPPE
Hvad er det for noget kød?
Ja. Som I specifikt bad om,
er det minotauroskød.
Spiser I også ofte monstre?
Nogle gør, men generelt spiser vi det slet ikke.
Delvist fordi vores smagssans er svækket,
men for det første, føler vi ingen sult.
Det er udødelighedens forbandelse, som den gale troldmand har kastet over os.
Hvorfor gjorde troldmanden det?
Hvem ved?
Da jeg var gammel nok til at forstå ting,
kunne han ikke længere føre ordentlige samtaler.
Men tænk ikke på os.
Nyd jeres måltid.
Vi føler måske ingen sult, men det glæder os at se andre spise!
-Jeg kan ikke sige, jeg ikke vil spise nu! -Jeg kan ikke sige, jeg ikke vil spise nu!
Min bedstefar
bebrejdede sig selv for at fokusere på sort magi.
Og det pinte ham i lang tid.
Til sidst tog han op til overfladen for at få hjælp.
Hvordan er min bedstefar kendt på overfladen?
Så vidt jeg har hørt,
dukkede han pludselig op fra en kirkegård nær en landsby.
Han kaldte sig kongen af et faldent kongerige,
og tilbød hele riget til enhver, der kunne besejre den gale troldmand.
Så blev han til støv.
Virkelig?
I det mindste er der en trøst i at vide,
at han er blevet udfriet fra sine lidelser.
Mange har forladt landsbyen for at undslippe forbandelsen.
Men det er ikke lykkedes for nogen.
De har bare mistet deres kød.
Uden deres kroppe mistede de gradvist deres identitet,
blev forvandlet til uhyrer og kan ikke vende tilbage hertil.
I må have mødt nogle af dem.
-Ja! -Ja!
-Vi sprøjtede vievand på dem -Vi sprøjtede vievand på dem
-og lavede sorbet! -og lavede sorbet!
Så,
hvad er grunden til at invitere os herhen?
Profetien.
Profetien?
Nemlig.
"Der kommer en med et bevinget sværd,
som vil besejre den gale troldmand og befri os."
Bevinget?
Er det Kensuke?
Det har vinger, men…
Hvad? Det har et løveansigt!
Hvornår skete det?
Den bevingede løve er kongerigets skytsengel.
Den gale troldmand holder den fanget dybt nede i labyrinten.
Men selv nu, gennem drømme, spår den fremtiden og guider os.
Min bedstefar tog også op til overfladen på grund af en profeti.
Hr. Laios,
profetien fortsætter sådan her.
"Bæreren af det bevingede sværd vil besejre den gale troldmand
og blive kongen af dette rige."
I har fat i den forkerte!
Han tog sværdet ved et tilfælde!
Det var ikke et tilfælde.
Det, at det er her nu, tyder på, at det var forudbestemt.
Laios,
vil du give os dit ord?
At du vil besejre den gale troldmand
og befri os.
Jeg…
Øh…
Lad mig tænke over det.
Bare sig nej.
Hvorfor give dem falsk håb?
Jeg kan ikke bare afvise dem.
Kensuke.
Hvornår gennemgik du din forvandling?
Det skete måske, da labyrintrenserne fik fat i det.
Jeg var så nervøs,
at jeg ikke kunne smage den mad, de havde lavet.
Dit skamløse svin!
Hvor vover du at komme med en anmodning på vores vegne!
Sandheden er, at det næsten ikke smagte af noget.
De nævnte, at de ikke behøver at spise.
Derfor kan de ikke lave mad.
Jeg har tænkt over det.
De har ikke brug for marker eller tallerkener.
Hvorfor har de dem så?
Hvorfor bliver de ved med at gøre rent og vedligeholde dem i et årtusinde?
Det må være, fordi de var afhængige af dem
for at bevare forstanden og leve videre.
Laios,
jeg husker, hvad du sagde til orkhøvdingen.
Hvad?
Hvad sagde jeg?
Du bør sove på det en nat.
Må jeg også blive her?
Sov på det værelse, de lavede til dig.
Jeg vil ikke være alene!
Izutsumi opfører sig også underligt.
Ryk dig lidt.
Sov på gulvet!
Hans hænder var kolde.
Tekster af: Tine Gietema-Jensen