ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
Пахне чимось смачненьким.
Сенші?
Ось де він.
Бачу, ти прокинувся.
Доброго ранку.
Ти приготував сніданок?
Сенші дуже гарний кухар.
Справді.
Сенші неймовірний.
СНІДАНОК, ПРИГОТОВАНИЙ СЕНШІ
Як смачно!
Яаад, хочеш скуштувати?
Але я не відчуваю смаку…
Ось.
Гарячий і м'який.
Відчуття смаку подібне до м'яза.
Якщо його не використовувати, воно слабне.
Спершу відчуй текстуру.
Так.
Лишень подивися на себе.
Давно, час від часу,
я сидів за таким столом зі своїм дідусем і батьками.
Поруч із дідусем завжди стояв Тіссель,
божевільний маг.
Мій прапрадід спершу запросив його до замку блазнем.
Кажуть, мій дідусь і Тіссель виросли як брати.
Коли дідусь успадкував трон, він надихнув Тісселя вивчати магію.
І Тіссель почав проявляти себе.
Колись у нашому королівстві було чимало реліквій від гномів та ельфів,
певно, там були й предмети чорної магії.
Жага Тісселя до влади поглинула його й привела до безумства.
Зрештою він наклав заклинання безсмертя на все королівство.
Власне, я саме хочу з ним поговорити.
Де його можна зустріти?
Поговорити з ним?
У жодному разі!
Із ним неможливо поговорити.
Було важко навіть дозволити непомітно вислизнути моєму дідусю.
Декого навіть стратили через підозри в допомозі йому.
Просто зустрітися з магом доволі просто.
Очі мага відчувають щось недобре в цьому селі.
Лише питання часу, коли він прийде сам.
Це підземелля наче його руки й ноги.
Вам відома його жахлива сила, так?
Але я все одно маю спробувати.
Не знаю, чи можна з ним поговорити.
Але шукай допомоги Крилатого Лева, замкненого в глибинах підземелля.
Ти маєш бути в змозі приборкати мага.
Цей прохід приведе вас за стіни замку,
повернувши в підземелля.
Будь ласка, візьми!
Дякую.
Не давай їм забагато, інакше буде важко тим, хто нестиме.
«Тим, хто нестиме»?
Вони повернуть вас так само, як і доправили сюди.
Дякую. Ми перед тобою в боргу.
Щасти.
Знаю, не слід це казати, та чи справді вони ті самі?
Хотів би я так думати.
Яаад.
Тісселе!
З ким ти щойно говорив?
Уже вкотре!
Це місце…
Ой…
Це резервуар, створений давніми гномами.
Те неймовірно велике місце, так? У якій його частині ми зараз?
Мій компас не працює.
Гноми роблять такі хитромудрі речі.
Імовірно, колись це була ще й оборонна споруда.
Гноми…
Сенші, у тебе слабкість від телепортації?
З чутливими півколовими каналами гномів це зовсім не рідкість.
Гноми теж від неї страждають?
Думаю, у них буває й слабкість від мани.
Де я?
Ти знову стала собою?
Що…
Ти в порядку?
Трохи відпочинь.
Ми підемо оглянемо місцину.
Чіле.
Бачиш ось ці позначки?
Так, я їх бачу.
Намалюй символи з колон, що нас оточують.
Це допоможе нам приблизно визначити, де ми.
Звідки тобі це відомо?
Вони зазвичай є в таких місцях.
Вони неначе код.
Ну, значить не в усіх гномів сильне відчуття напрямку.
Зрозумів.
Здається, ми в північно-східній частині…
Слухайте всі!
Вони повернулися.
Можливо, ми знайшли Фалін!
Це сліди Фалін?
Однак вона нас помітила й утекла.
Упевнена, це була вона.
Це був її силует, так?
Думаю, це був Грифон чи щось подібне.
Грифон?
Це монстр із верхньою частиною тіла птаха й нижньою частиною тіла лева.
Ніколи не чула, щоб у цьому підземеллі були Грифони.
Упізнаєш запах?
Знаєш, я не пес.
Пахне звіром.
Хай там як, ми повинні швидко її відстежити.
Ні.
Га?
Ні? Чому?
Ну, гм…
Можливо, це Фалін.
Ну…
Це гриби, які я ніколи раніше не бачив.
Хочу спробувати їх приготувати.
Гриби?
Пам'ятаю, я їх десь бачив.
Вони отруйні, тож і не думай їх їсти.
Я не люблю Грифонів.
Як тобі може не подобатися монстр, якого ти ніколи не бачив?
Хай там як. Уперед!
-Стривай! Ні! -Га?
Тут ризиковано ходити!
Стережіться!
Я так і знав.
Це Грифон!
Як круто! Я їх ще ніколи не бачив!
Грифон…
Уся ця метушня через пусте!
Він повертається!
Назад!
Сперає Єптум Руфермус.
Руфермус Сперає Аламандрас Тронсум. Йовіс Стантінус Гістум…
Мій приціл!
Сенші! Не тікай, підставивши спину!
-Сенші! -Сенші!
Кепсько.
Усе сталося так швидко, я нічого не міг удіяти.
У Сенші була з собою зброя?
Ні, він був беззбройним.
Треба негайно за ним іти!
Ти здерешся на кожну колону, щоб його пошукати?
Ну, я це не робитиму.
Куди він подівся?
Якщо він його забрав високо, нам нічого не вдіяти.
Ми навіть не знайдемо його тіло.
Ось так просто?
Він був беззбройним…
Може, ми його вже не побачимо.
Марсіль, ми можемо щось зробити?
Ми викличемо Фамільярів на його пошуки.
Фамільярів?
Збираєшся викликати монстрів?
Точніше сказати «створити», а не «викликати».
Є три типи виклику.
Перший, коли підкорюєш і контролюєш існуючих духів чи монстрів.
Але для цього складні передумови,
і це може привернути увагу господаря підземелля.
Другий, коли перетворюєш тварин і рослини на монстрів.
Але це також не варіант,
оскільки для цього потрібна купа часу й приготувань.
Третій, коли робиш їх із нуля.
Цього разу ми так і вчинимо.
Він здається найскладнішим.
Це якщо робити автономне створіння.
Але зараз нам потрібне просто рухливе.
Я підготую магічне коло,
тож зберіть усе м'ясо, що в нас є, і киньте в казан.
Зрозуміло.
Це все, що в нас є?
Було б краще, якби було трохи більше.
Більше нічого немає.
Однак у нас є сир і яйця.
І овочі!
Гадаю, вони трохи підвищать калорійність.
Неси їх.
Так.
Якого монстра ти робиш?
Можеш його контролювати?
Покажи, як це робити.
Нізащо!
Спершу належно сертифікуйся для оволодіння небезпечною магією!
Для цього справді є процедура?
Агов, хто взагалі той старий?
Як він приєднався до вашої групи?
І що в нього за манія до їжі?
Га?
Кажете, що не знаєте, хоча так дружньо з ним поводитеся?
Ну, нам ніколи не випадала нагода.
Ніхто з нас не прагне обговорювати особисте.
Але…
Я б збрехав, якби сказав, що мені не було цікаво.
У словах і діях Сенші багато що викликає питання.
Пам'ятаєте, що він сказав, коли ми вперше зустрілися?
Він казав, що вивчав у підземеллі їжу із монстрів понад десять років.
Але це підземелля відкрили лише шість років тому.
Але…
Він носить кілька казанів і ножів, вироблених із дорогоцінних металів.
І він зміг розшифрувати код давніх гномів.
Він боїться монстра з рівня, який ми ще не досліджували.
І постійно ставиться до мене, наче я дитина.
З останнім ти дещо надто прискіпуєшся.
Ні.
Ті, хто не знайомий із нашою расою, часто припускаються цієї помилки.
Вони не розуміють, що напіврослики — окрема раса.
Думають, що ми станемо високоросликами чи гномами, коли виростемо.
Але…
такі помилкові судження існують лише деінде, як на сході.
Якщо він уже десятиліття на острові, він мав би вже це знати.
Може, він узагалі не з поверхні.
Коли ми врятуємо Сенші,
ми знову відрекомендуємося.
Сперає Єптум Руфермус.
Руфермус Сперає Вілал Індумрізбам.
Мартіс Тілнунт Єісдум.
Гістум Ерес Анджаркант Ременталент.
Готово?
Має бути.
Відкриймо кришку.
Дякувати богу!
Я хвилювалася, але, здається, спрацювало!
Що це за вираз обличчя? Якщо рухаються, то підходять!
Не можна витрачати обмежені ресурси на непотрібні деталі!
Гаразд, лети!
Що не так?
Їхній зір накладається на мій, і від цього мене нудить.
Хтось закрийте мені очі.
Божевільний маг контролює багатьох таких.
Як він витримує всю цю інформацію?
Мені так цікаво.
Потім подумаєш.
Зараз зосередься на Сенші.
Я шукатиму будь-які сторонні об'єкти,
слідкуючи за Прибиральниками й духами.
За мною!
Ти не можеш іти з нами, так?
Це непросто, коли я лечу!
Я її понесу.
Ізуцумі й Чіле, візьміть мої речі.
Ось так, Марсіль.
Що? Мені страшно!
Обійми мене.
Ні! Я впаду!
Не вовтузься чи впадеш!
Що це за поза?
Здається, так їй найзручніше.
Прибиральники Підземелля збираються навколо тої колони!
Певно, там…
Сенші!
Я його знайшла!
Він приколотий високо до колони!
Грифони приколюють здобич, так?
Ми прийшли на поміч, Сенші!
Розумієш, хто я?
Муха?
Він не зрушить.
Як мені його спустити?
Обережно, Марсіль.
У Грифонів неймовірно гострий зір.
Коли ми їх помітимо, вони нас уже бачитимуть.
Я більше нічого не бачу.
Тіло Грифона дуже функціональне.
У них потужні крила.
Їхні гнучкі тіла спритні, мають вибухову силу.
А ще в них гострі кігті й дзьоби.
Буде важко його перехитрити.
Істоти стають такими, якими є, через необхідність.
У них немає непотрібних деталей.
Лайосе, яка форма була б ефективною проти Грифона?
Нам справді потрібен цей ріг?
Обтічні тіла мають менший супротив повітрю,
що має покращити спритність.
Пам'ятаєте Віверн під контролем божевільного мага?
Вони стрімкі, як стріли.
Спробуймо повторити їхню форму.
Поки має підійти.
Спробуй полетіти.
Він летить зовсім інакше!
Тепер у нас має бути шанс!
Поки Сенші спускається,
я відволікатиму Грифона!
Усі інші готуйтеся до бою й надавайте підтримку!
Навіщо вона так робить?
Може, їй необхідне відчуття єднання.
Ну ж бо, Сенші.
Використай цю мотузку!
Гаразд, а тепер…
Він швидкий!
Я відведу Грифона!
Ну ж бо, за мною!
А тепер назад до землі!
Він мене дістав.
Він недостатньо гарний…
Я йому зовсім не рівня.
Що мені робити?
Я впораюся! Покладися на мене!
Я зроблю його сильнішим і міцнішим!
Я додам роги, ікла й гострі кігті!
Я вкрию його лускою й навіть додам іще одну голову!
Із більшим потенціалом він точно буде сильним!
І дихатиме вогнем і льодом!
Як круто!
Як мені перемогти Грифона?
Мені зосередитися на обороні чи нападі?
Ні!
-Мій дракон льоду й полум'я! -Ікла й кігті не потрібні.
Він має бути швидшим, гнучкішим і красивішим.
Потрібні цілеспрямованість та его, щоби зробити створіння,
чия єдина мета — урятувати Сенші!
Тієї миті неймовірна пристрасть Марсіль
і її молитви
створили чудо.
Я дам тобі ім'я.
Із сріблясто-білими крилами, що мерехтять у небесах…
Я викликаю Небесну Рибу!
Вона така…
відстійна.
Ні, усе гаразд!
Тепер уперед!
-Вона така швидка! -Вона так огидно рухається!
Я стараюся з усіх сил!
Усім приготуватися!
Серйозно, що з нею таке?
Вона старається з усіх сил, ось що.
Я не можу змінити траєкторію!
Цього разу!
Я розвернуся й…
Проб'ю наскрізь!
Ти в порядку?
Так.
Тобі слід трохи відпочити.
Ми почнемо готувати, тож просто відпочинь там.
Дякую.
Ти добре впоралася.
Небесна Рибо…
Неймовірно.
Овочі всередині, наче органи.
Тобі вона ще потрібна?
Ні, але…
Я розраховувала, що ти трохи горюватимеш, розумієш?
Мені потрібно було трохи часу.
-Ти в порядку, Сенші? -Марсіль.
Вони вже виконали свою життєву ціль.
З'ївши їхні тіла, можна їх ушанувати.
Та все ж…
Гаразд. Роби, як хочеш.
Належно наріжте Фамільяра за довжиною.
Відріжте крила біля тулуба.
Витріть надлишкову рідину тканиною
й додайте сіль та перець.
Дрібно складіть крила.
Ретельно змішайте муку, яйце й воду, а потім укрийте сумішшю шматочки.
І обсмажте їх у фритюрі.
Крила швидко стануть коричневими, тож швидко занурюйте.
Подавайте з соусом і…
Готово!
НЕБЕСНА РИБА З КАРТОПЛЕЮ
М'ясо й овочі поєдналися й це дуже смачно!
Так, буквально.
Виклик може бути найкращою технікою приготування їжі!
Якщо він поглинає тижневий запас їжі лише для одного обіду, він не найкращий.
Прокляття. Треба було взяти з собою їхню випивку.
Ізуцумі, їж й інше, а не лише крила.
Я не хочу.
Сенші, ти теж скуштуй.
Тебе непокоїть Грифон?
Хочеш злити кров?
Ні, не звертай уваги.
Я зараз не голодний.
Агов, Сенші.
Мене звати Чілчаком.
Я з маленького села в угловині, на північний схід звідси.
Близько десятиліття
я робив усіляке в різних підземеллях.
Від злому замків до перекладу, посередництва й оцінки.
А ще в мене дружина й доньки,
але з різних причин я їх уже роками не бачив.
Що?
-Загалом, це моя передісторія. -Дружина й доньки?
Тепер розкажи нам про себе.
Чому ти живеш тут унизу?
Що сталося?
Мене звати Сенші з Ізганди.
Раніше я входив до невеликої бригади шахтарів.
Ми були шахтарями, але шукали не руди.
Ми шукали довоєнні реліквії,
мріяли зірвати куш.
Ураховуючи це, найчастіше ми знаходили руди,
а знаходження реліквій на кшталт шестерень чи лінз було рідкою вдачею.
А потім, одного дня,
ми відкопали дещо дуже значне.
Давній замок, що сяяв золотом.
Саме так. Це було саме це підземелля.
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко