DELICIOUS IN DUNGEON
Deci nu e doar un mit!
Acel regat străvechi, decăzut chiar a existat!
E aur pur.
Incredibil!
Hei…
N-ar trebui să ne întoarcem la suprafață?
Dacă vrem să explorăm, trebuie să fim mai bine pregătiți.
Nu mai vorbi prostii!
Senshi,
ești sigur că-ți curge fier prin vene?
Nu te forța!
Așteaptă aici!
Și eu vreau aur!
Mi-era frică să nu rămân în urmă, așa că am mințit.
Nu mi-a plăcut locul acela.
Mulți din grup au fost lacomi de la bun început,
dar acolo se purtau de-a dreptul ciudat.
Ochii le străluceau pe întuneric
și voiau să intre tot mai adânc, de parcă erau trași înăuntru.
Apoi, dintr-odată, a început.
Ce s-a întâmplat?
Un monstru!
Un monstru-pasăre uriaș a apărut din senin
și l-a ucis pe Totan!
Astea nu sunt niște ruine obișnuite.
S-au transformat într-o temniță!
Când spaima i-a readus pe toți la normal,
ne-am dat seama că ne-am rătăcit.
Dacă suntem blocați aici?
Toate temnițele au ieșire la suprafață.
Să nu ne agităm și să căutăm ieșirea!
Am tot cutreierat temnița, evitând monștrii.
În mod curios, când ni se făcea sete, dădeam de izvoare.
Când eram epuizați, apăreau camere în care să ne odihnim.
Unii erau chiar tentați de o femeie superbă din umbră.
Până la urmă, ni s-a terminat mâncarea.
Dacă vom continua așa, vom muri de foame.
Trebuie să facem rost de mâncare, și dacă o luăm cu forța.
Ceva de mâncare?
Chiar și monștrii se hrănesc cu ceva.
Invar, Brigan!
Nu lăsați scuturile din mână cât stați de veghe!
Eu și Null ne vom apăra de monștri cu armele noastre.
Senshi…
Tu rămâi aici și desenează harta zonei!
Să mergem!
Monstrul-pasăre a apărut din nou!
Drăcia aia zboară prea repede.
Vin și eu când mergeți să căutați de mâncare!
Nu, doar ne-ai încetini.
Am găsit mâncare.
Poftim, ia asta!
N-am făcut niciun efort, totuși mă simțeam lihnit.
Mă simțeam jalnic.
Vânătoarea zilnică de mâncare a devenit mai importantă decât găsirea ieșirii.
Pasărea ne urmărea neîncetat.
Cu fiecare luptă, eram mai puțini.
Până la urmă, neavând mâncare,
am fost nevoiți să ne ucidem calul.
Vulturul cu patru picioare… nu încape îndoială.
E un monstru numit grifon.
De ce e atât de obsedat de noi?
Nu pare flămând.
Probabil doar se bucură de fiorul uciderii.
Se spune că așa sunt monștrii.
Nu vă faceți griji!
Data viitoare când se năpustește, îl frigem și ne înfruptăm.
Poftim! Mulțumește-i lui Anne și mănâncă!
Ce-i cu tine,
de-i dai cea mai mare porție acelui puști inutil?
Are doar 36 de ani și încă e în creștere.
Ca adulți, e datoria noastră să avem grijă de el.
Nu ne permitem asta!
S-a terminat cu noi dacă nu mai putem avea grijă de generația următoare!
Sunt lihnit.
Dacă e adevărat că îmi curge fier prin vene,
mă întreb dacă pot ronțăi pietre.
Hei!
Ai o rezervă de mâncare ascunsă, nu-i așa?
Termină! Ce te-a apucat?
Pușlamaua aia!
Să discutăm afară!
Îl sperii pe Senshi.
- De câte ori să-ți spun? - Fir-ar! Taci!
Strigătele deveneau tot mai puternice.
Am auzit o încăierare și țipete.
Apoi s-a așternut o liniște stranie.
Ce s-a întâmplat?
Unde e Brigan?
Stai locului!
Nu te uita afară!
Am fost atacați de grifon.
Am doborât grifonul, dar Brigan a murit pe loc.
Când m-am uitat la capul lui Gillin,
era o adâncitură în cască, parcă făcută cu un obiect contondent.
Să mâncăm grifonul!
Dacă-l curățăm și facem o supă din el,
mai supraviețuim câteva zile.
Supa de grifon, făcută doar cu apă, mirosea a vânat, iar carnea era tare.
Avea un gust oribil.
Dar am mestecat bine carnea
și am înghițit-o încet, fără grabă.
Gillin a zis că vrea să se ușureze
și a ieșit clătinându-se.
Dar nu s-a mai întors.
M-am trezit singur.
N-am avut curajul să trag cu ochiul afară
și nu eram în stare nici să ies din cameră.
Am supraviețuit cu carnea rămasă
și am studiat hărțile pe care le schițasem.
În cele din urmă, am observat un tipar în simbolurile de pe pereți.
Când mi-am făcut curaj să ies din cameră…
cadavrele dispăruseră.
Probabil au fost devorate de diverse creaturi.
Mai târziu, m-au capturat orcii
și m-au ținut captiv la ei o vreme.
Dar, când am încercat să comunic cu ei, s-au dovedit a fi cumsecade.
Eu i-am învățat limba străveche a piticilor,
ei m-au învățat să deosebesc ciupercile comestibile de cele otrăvitoare
și ce să fac dacă dau de monștri.
Și așa…
am ajuns înapoi la suprafață.
Dar, după toate cele întâmplate,
nu m-am mai putut întoarce în orașul meu natal.
Așa că m-am adăpostit lângă temniță sau la etajele superioare.
În cele din urmă, orașul de la suprafață s-a conectat cu temnița
și au început să apară tot mai mulți aventurieri.
Ce mă frământa era
dacă acea carne pe care am mâncat-o era chiar a grifonului.
De fiecare dată când mănânc, sunt bântuit de gustul acelei supe.
Nu semăna cu gustul celorlalți monștri.
De asta am fugit de grifon.
Mi-e frică să înfrunt adevărul.
Nu știam…
Senshi…
De ce nu încerci să guști din grifon?
- Ce? - Ce?
E groaznic pentru el
să fie chinuit de amintirea aia oricând mănâncă, pentru tot restul vieții.
Dacă recunoaște gustul, se poate liniști.
Și dacă nu,
ar fi groaznic, dar măcar ar scăpa de chinuri.
Îl va chinui și mai tare.
Ce-i cu el?
Ce zici, Senshi?
Ai dreptate.
Ar trebui să gust.
Senshi…
Bine!
Să recreăm acea mâncare cât putem de bine!
Vom tăia carnea cu grijă.
Cum partea de sus și cea de jos ar putea avea gust diferit,
vom lua din ambele.
Vrei doar să mănânci.
Ce mușchi impresionant!
Nu degeaba e carnivor.
De ce i-a urmărit grifonul pe Senshi și ai lui atât de insistent?
Poate că a ucis oameni, dar nu-i plăcea să-i mănânce.
Dar aveau și un cal!
Poate de asta.
Grifonilor le plac caii.
Atunci, de ce n-a atacat calul mai întâi?
Habar n-am.
Pun niște apă la fiert.
Armele grifonului sunt ghearele din față și ciocul.
N-are cum să lase urme ca de obiect contondent.
Ceea ce l-a ucis pe Brigan probabil că nu a fost un grifon.
Dar ceilalți trei?
Și noi am confundat-o pe Falin cu un grifon,
poate era cu totul alt monstru.
Există mulți monștri mari cu aripi.
Vasiliscul, șarpele-cocoș, harpia, sirena,
pegașii, simurgii și păsările roc.
Care dintre ei poate lăsa o urmă ca de obiect contondent?
Fierbe apa.
O punem la fiert și atât?
Să mai adăugăm și alte ingrediente?
Nu, doar atât.
Va fi o supă fadă.
Ar fi bine să avem garnitură.
Apropo, ai spus că orcii te-au învățat să deosebești ciupercile.
Și totuși, n-ai mai văzut ciuperci din astea?
Exact, n-am mai văzut din astea.
Marcille, las restul în seama ta.
- Ce? Hei! - Ce?
Te-ai apucat și nu mai vrei să termini treaba?
Ce nestatornicie!
Bine, las-o baltă!
Asta nu-l va ajuta pe Senshi.
Nu, am ajuns până aici, așa că am să gust!
Voi accepta adevărul care mă așteaptă.
SUPĂ DE GRIFON (CORP SUPERIOR) (CORP INFERIOR)
E gata.
Asta…
nu seamănă deloc cu ce am mâncat în ziua aia.
Ce am mâncat atunci trebuie să fi fost…
Vrei să spui…
E în regulă.
Ce ușurare!
Gillin probabil voia să supraviețuiesc, orice ar fi.
O să-i îndeplinesc dorința.
Laios, idiotule!
Ce-ai făcut?
Carnea de grifon are gust de vânat și e tare.
Mai mult, gustul care rămâne e oribil.
Așa-i.
Ce-a mâncat Senshi în ziua aia n-a fost carne de grifon.
Dar n-a fost nici carne de om!
Au fost atacați de un hipogrif, nu de un grifon.
Un hipogrif?
Partea de jos a corpului grifonului e de leu,
pe când hipogriful e rudă cu caii.
Probabil că i-a tot urmărit pentru că aveau și ei un cal.
Poate era curios sau în călduri.
În plus, un hipogrif are o armă care-i lipsește grifonului.
Picioarele din spate cu copite.
Lovitura sa poate crăpa metalul, lăsând o gaură mare.
Te asigur, Senshi!
Dacă în ziua aceea ai mâncat hipogrif,
e normal să aibă alt gust decât supa asta.
Mulțumesc, Laios.
Mă simt mai bine că mi-ai spus asta.
Chiar dacă nu am cum să aflu ce gust are un hipogrif.
Hai să aflăm, atunci.
- Ce? - Ce?
Să o comparăm cu carnea de hipogrif.
Credeam că o să închei cu ceva de genul:
„Adevărul rămâne incert, dar acum există o rază de speranță.”
Unde am putea găsi un hipogrif?
Ei bine,
avem un hipogrif chiar aici!
Cu siguranță există rapoarte privind prezența lor în temniță!
De ce nu i-am observat?
Pentru că am luptat cu un grifon care n-are ce căuta în temnița asta.
De ce?
Pentru că prezența unui complice a complicat lucrurile.
Un complice?
Schimbători.
Dacă mă gândesc mai bine, legenda e din orașul tău natal.
Ai auzit de Copiii Lăsați Schimb?
Câteodată copiii sunt înlocuiți cu monștri.
Un copil iese la joacă în pădure, dar e înlocuit cu un trol identic.
Mult timp, s-a crezut că sunt un fel de vrajă.
Dar, recent,
s-a descoperit că e opera acestor monștri-ciupercă.
Cei care pășesc într-un cerc de ciuperci trec printr-o schimbare subtilă.
Când oamenii au aflat,
au eradicat ciupercile, iar acum sunt rare.
E ciudat că aici mai cresc.
Cum l-a prins grifonul pe Senshi, dar nu l-a mâncat.
Lovitura țintită care a ucis spiritul familiar.
E posibil ca grifonul cu care ne-am luptat să fi fost…
Să aflăm!
Așezați carnea de grifon într-un inel de ciuperci!
Carnea arată diferit.
E marmorată cu grăsime și pare delicioasă.
Bine, să facem supă din asta!
SUPĂ DE HIPOGRIF
Senshi?
Aromele pot varia în funcție de condiții și de mediu,
așa că nu mi-aș face griji…
Nu. Nu e asta.
Voiam să gust
din nou supa asta de multă vreme.
Vă mulțumesc tuturor.
Mulțumesc!
Trăind în temnița asta, am înțeles un lucru.
Temnița asta reacționează puternic la dorințele celor din ea,
fie ele legate de bogăție, de cunoaștere sau de faimă.
E binevoitor cu cei ca orcii, care nu vor să profite de ea.
Dar, când dorești ceva pentru tine, își arată colții.
De acum înainte,
vă veți strădui nu doar s-o salvați pe Falin, dar și să-l găsiți
pe magicianul nebun și pe Leul Înaripat.
Temnița va reacționa mai puternic.
Totuși,
am multe lucruri să vă învăț.
Mă luați cu voi?
Cum să nu!
Bine, toată lumea!
Să mergem!
Voi cum vă simțiți?
Mie mi-e frig.
S-ar putea să mor.
Sigur e toxiinfecție alimentară, nu?
Am mâncat tot felul de lucruri.
Dar nu ne putem permite să murim aici.
Falin…
Cât timp am fost inconștient?
Mă simt mai bine.
A trecut toxiinfecția alimentară?
Bine.
Mă temeam că…
Ce se întâmplă?
Marcille!
Uită-te la mine!
Nu ți se pare că arăt ciudat?
Și Marcille e mai mică!
Senshi, e de rău!
Trezește-te! Sen…
Cine ești?
Ce-i cu gălăgia asta?
Chil…
Chilchuck, domnule?
Se pare că am călcat pe niște ciuperci.
Cum e posibil așa ceva?
Au transformat un grifon în hipogrif.
Pot transforma și oamenii.
Acum sunt pitic.
Senshi e elf.
Marcille a devenit un scund?
Iar Chilchuck a devenit înalt.
Izutsumi…
e câine.
Nu, cred că e un kobold.
Un kobold cu urechi de pisică.
Și acum,
cum ne recuperăm corpurile?
Trebuie să refacem traseul.
Dacă pășim iar în cercul de ciuperci, ne va trece, așa-i?
Asta e presupunerea mea,
dar uită-te afară!
Calea s-a schimbat.
Cât am stat întinși, eu tot tremuram.
Vrei să spui că temnița tremura, nu corpul meu?
Nu știu dacă ne putem întoarce,
dar să ne întoarcem la rezervor.
Bagajele par foarte ușoare.
Marcille, dă-mi și mie să duc ceva.
Mulțumesc.
Îmi place corpul ăsta.
Văd bine pe întuneric.
S-ar putea chiar s-o înving pe Namari la skanderbeg.
Chilchuck, cum ți se pare corpul tău?
Parcă aș fi învelit într-o membrană grea, transparentă și groasă.
Adică ai simțurile amorțite?
Da.
Dar e ciudat de liniștitor.
Și e plăcut să vă pot privi de sus.
Stați, ușa asta e…
Aici voiam să ajungem inițial!
Cel mai adânc punct, nu?
Am vrut să ne întoarcem, dar am tot mers înainte.
Alții au mai campat aici.
Se pare că au mai trecut și alți aventurieri pe aici.
Oare ei nu știu cum să ne repare?
Mă îndoiesc că s-au aventurat dincolo de ușa asta.
Poate s-au teleportat deja înapoi la suprafață.
Atunci, ce ne facem?
M-am gândit…
ce-ar fi să-l căutăm pe Leul Înaripat așa cum suntem?
Ce?
Temnița nu pare dispusă să ne elibereze.
În loc să pierdem timpul opunându-ne, ar fi mai bine să înaintăm.
Desigur,
odată ce ajungem la suprafață, sigur vom găsi soluții.
Nu spun să rămânem așa pentru totdeauna.
E absurd!
Doar pentru că tu aparții acum unei rase longevive…
Are dreptate.
Până acum, nu am întâmpinat niciun inconvenient.
Și ce dacă nu avem urechile de aceeași lungime?
Să zicem că mergem mai departe.
Cum trecem de ușa aia?
Cu toții ne agităm fiindcă nu se deschide, așa-i?
Crezi că o poți descuia, Chilchuck?
În primul rând, ar trebui să aibă lacăt.
Cred că e fermecată.
Simt cum vraja circulă prin ea,
dar descifrarea necesită timp, echipament și bani.
Yaad, ce să facem?
Ajută-ne, Leule Înaripat!
- Hei! - Hei!
Hei!
Laios, acolo crește ceva!
Kensuke?
Cum de crește?
Credeam că gerul l-a ucis.
Ușa…
Crezi că Leul Înaripat ne ajută?
Poate mulțumită lui Yaad.
Ar trebui să-i mulțumim oricum.
- Mulțumim, Leu sau Yaad! - Mulțumim, Leu sau Yaad!
Acolo! Mi s-a părut că văd ceva mișcând!
E un gargui!
Vine!
Cum vedeți, un gargui e o statuie care se poate mișca.
Dacă îl loviți, vă răniți doar voi, așa că aveți grijă!
Nu pot face nimic aici.
Mă retrag, ca să nu le stau în cale.
Ce? De ce vine după mine?
Pentru că tu ieși cel mai mult în evidență!
Ești mare, ar trebui să-l înfrunți!
Nu vorbiți prostii! Nu pot…
Chilchuck!
E bine! N-a fost o lovitură directă…
Marcille?
Totul e învăluit în culorile curcubeului.
E rău de mană? De la un singur atac?
E de rău.
Izutsumi, ține-i spatele lui Chilchuck!
Stai!
Nu, Izutsumi!
Nu te mișca până nu-ți spun eu!
Zgomotele puternice și mirosul de sânge îl agită.
Când începe să lovească, nu se oprește până nu moare.
Senshi, ia oala!
Senshi! De ce nu ai nimic în mână?
Pentru că e prea grea.
Nu contează. Sabia și oala sunt mai ușoare decât de obicei.
Dacă e așa, îl pot doborî și singur.
Doar că…
cum să spun?
Corpul ăsta…
e greu de dus!
Fir-ar, o să ne învingă!
Toată lumea, plecați de aici!
Senshi, ia-o pe Marcille și du-te după ușa aia!
Izutsumi!
Urmărește clopotul!
Chilchuck, ia capacul ăsta!
Fugi!
Vai, nu!
Corpul ăsta e foarte incomod.
Acum nu mai putem da înapoi.
N-avem încotro.
Să sperăm că vom mai găsi ciuperci.
Asta e o relicvă veritabilă a piticilor.
Ciupercile alea cresc și pe aici?
E foarte cald aici.
Ar trebui să ne apucăm de gătit.
Acum înțeleg de ce Senshi se apucă de gătit ca din senin.
Corpul ăsta devine foarte flămând.
Dar n-am mai văzut-o pe Namari să înceapă să gătească din senin.
Gătitul e perfect pentru reflecție.
Frământ bine făina, apa, sarea și oul,
apoi îl las să se odihnească.
Între timp, adaug ceapa tocată și alte legume la carnea tocată
și amestec bine.
Din aluatul odihnit, formez un baton lung.
Îl tai felii egale
pe care le întind în foi subțiri.
Pun umplutura pe aluatul rulat, apoi formez bile.
Le fac pe toate.
E ciudat.
Munca în liniște mă ajută să mă calmez.
Nu facem prea multe?
A ieșit foarte bine.
E gata.
GĂLUȘTE FIERTE UMPLUTE CU HIPOGRIF
Forma mi-e cunoscută, dar mirosul nu e cum mă așteptam.
E cam ciudat.
Nu sunt cu cartofi sau brânză, așa-i?
În orașul meu natal, de obicei le prăjim.
- Să mâncăm! - Să mâncăm!
Ai grijă să nu te opărești!
Acum îmi spui?
Mi se pare mie
sau are un gust surprinzător de bun?
Diferențele rasiale afectează și simțul gustului?
Nu, cred că oricui i s-ar părea gustos.
E ciudat, nu?
Fiecare regiune și rasă are propriile moduri de a găti găluștele,
dar toate sunt delicioase.
Da!
Așa e și cu noi acum.
Chiar dacă unele lucruri s-au schimbat, tot noi suntem.
O să ne descurcăm noi.
Asta e o încheiere frumoasă, nu?
Doar în mintea ta.
Oricum, locul ăsta e ciudat.
Mă întreb ce-o fi fost.
E o fortăreață de apărare, construită de pitici, nu?
De apărare?
De pe vremea când elfii și piticii se războiau.
N-ai învățat la școală?
Au concurat pentru a dezvolta tehnologii tot mai avansate,
iar asta a dus la o catastrofă.
Elfii și piticii se tem că istoria se va repeta,
de aceea sunt foarte pretențioși la tehnologia din temniță.
În această temniță se intersectează multe culturi,
cred că se vor isca multe conflicte când vor interveni elfii.
Da, apropo de asta.
Dacă avem probleme cu elfii, tu poți face ceva, așa-i?
Ce? De ce eu?
Ai zis că mama ta lucrează la tribunal.
Nu ai relații?
Ei bine…
Liniștiți-vă!
Oricum, acum e un scund.
Dacă e să negocieze cineva cu elfii, acela e Senshi.
Voi face tot ce pot.
Deocamdată, ar fi bine să vedem dacă putem anula vraja.
- De acord. - De acord.
Subtitrarea: Timea Ficzay