DELICIOUS IN DUNGEON
Det var inte bara en myt, trots allt!
Det fallna forntida riket existerade faktiskt!
Det här är rent guld.
Otroligt.
Hörni…
Borde vi inte gå upp till ytan igen?
Om vi vill utforska stället borde vi förbereda oss bättre.
Sluta prata strunt.
Senshi,
är du säker på att du har järn i ådrorna?
Tvinga dig inte till nåt.
Vänta här, du.
Jag vill också ha guld!
Jag var livrädd för att bli kvarlämnad, så jag ljög.
Stället kändes bara inte rätt för mig.
Och även om många i gruppen varit ambitiösa redan från början,
betedde de sig plötsligt konstigt.
Deras ögon lyste i mörkret,
och de trängde djupare och djupare in, som om nåt drog dem.
Sen började det plötsligt.
Vad hände?
Ett monster!
Ett enormt fågelmonster dök upp från ingenstans
och dödade Totan!
Det här är inte bara några gamla ruiner.
Det är en fängelsehåla!
När rädslan hade fått alla att samla sig igen,
insåg vi att vi hade gått vilse.
Tänk om vi är fast här?
Alla fängelsehålor har en väg ut till ytan.
Vi håller oss lugna och letar efter utgången.
Vi strövade runt i fängelsehålan och undvek monster.
Underligt nog dök det upp källor när vi blev törstiga.
När vi var utmattade dök det upp rum där vi kunde vila.
Vissa blev till och med frestade av en vacker kvinna i skuggorna.
Till slut hade vi ingen mat kvar.
Om vi fortsätter så här kommer vi svälta och dö.
Vi måste hitta nåt att äta, även om vi måste slåss.
Nåt att äta?
Till och med monster måste äta nåt.
Invar, Brigan.
Använd era sköldar och var på er vakt.
Null och jag avvärjer monster med våra vapen.
Senshi…
Stanna här och kartlägg området.
Kom igen!
Fågelmonstret dök upp igen!
Det flyger iväg för fort.
Jag följer med på nästa matjakt!
Nej, du sinkar oss bara.
Vi har hittat mat.
Här, ta den här.
Jag var hungrig trots att jag inte ansträngt mig.
Jag kände mig så patetisk.
Vår dagliga jakt på mat blev viktigare än att hitta utgången.
Fågeln följde oss obevekligt i hälarna.
För varje strid minskade vi i antal.
Till slut, utan nån annan mat,
blev vi tvungna att döda vår häst.
Den fyrbenta örnen… det går inte att ta miste på den.
Det är ett monster som kallas grip.
Varför är den så fixerad vid oss?
Den verkar inte hungrig.
Den njuter nog bara av att döda.
Det sägs att monster är såna.
Oroa dig inte.
Nästa gång den sveper in grillar vi den hel och käkar upp den.
Här. Var tacksam mot Anne och ät upp.
Vad är det med dig,
ger du den största portionen till den värdelösa snorungen?
Han är bara 36 och växer fortfarande.
Som vuxna är det vår plikt att ta hand om honom.
Vi har inte råd med det!
Det är över för oss när vi inte kan ta hand om nästa generation längre!
Jag är så hungrig.
Om järn verkligen flödar i mina ådror,
kanske jag kan mumsa på stenar…
Hallå!
Du har ett gömt matförråd, eller hur?
Sluta! Vad är det med dig?
Den snorungen!
Vi diskuterar det här utanför.
Du skrämmer Senshi.
-Hur ofta måste jag säga det? -Käften!
De ropade allt högre.
Jag hörde ljudet av slagsmål och några skrik.
Sen blev det kusligt tyst.
Vad hände?
Var är Brigan?
Stanna där!
Titta inte ut.
Vi attackerades av gripen.
Jag tog ner den, men Brigan dog omedelbart.
När jag tittade på Gillins huvud
var det en buckla i hans hjälm, som om den träffats av nåt trubbigt.
Vi äter gripen.
Om vi tvättar av och gör soppa av den
kan vi överleva några dagar till.
Gripen som kokats i vatten luktade vilt, och köttet var segt.
Det smakade hemskt.
Men jag tuggade koncentrerat
och svalde den långsamt, tog god tid på mig.
Gillin sa att han behövde lätta på trycket
och gick ostadigt ut.
Men han återvände aldrig.
Jag var helt ensam.
Jag saknade modet att kika ut genom dörren,
och kunde inte lämna rummet.
Jag överlevde på köttet som fanns kvar
och gick igenom kartorna jag hade ritat.
Till slut såg jag ett mönster i symbolerna på väggarna.
När jag äntligen samlade mod och gick ut ur rummet…
…fanns det inga kroppar där.
De måste ha slukats av olika varelser.
Senare tillfångatogs jag av orcher
och hölls fången i deras bosättning ett tag.
När jag pratade med dem visade de sig vara ganska hyggliga.
I utbyte mot att lära dem uråldrig dvärgiska
lärde de mig att skilja på ätbar och giftig svamp
och hur man hanterar monster.
Och det var så…
…jag kom tillbaka till ytan.
Men efter allt som hänt
kunde jag inte förmå mig att återvända till min hemstad.
Så jag levde nära fängelsehålan eller på dess övre nivåer.
Till slut kopplades staden på ytan ihop med fängelsehålan,
och många äventyrare började ta sig ner dit.
Det som tyngde mig
var om köttet jag åt verkligen kom från gripen.
Varje gång jag äter hemsöks jag av smaken av soppan.
Inget annat monster smakade så.
Det var därför jag flydde från gripen.
Jag är rädd för att få reda på sanningen.
Jag hade ingen aning…
Senshi…
Provsmaka den där gripen, då.
-Va? -Va?
Jag menar, det är hemskt för honom
att hemsökas av det minnet varje gång han äter i resten av sitt liv.
Om det smakar likadant kan han slappna av.
Och om det inte gör det
är det synd, men det plågar honom åtminstone inte längre.
Det kommer plåga honom ännu mer.
Vad är det med honom?
Vad tror du, Senshi?
Du har rätt.
Jag borde prova.
Senshi…
Okej!
Vi återskapar tillagningen så gott vi kan.
Vi tar köttet utan att göra så mycket med det.
Eftersom överkroppen och underkroppen kan smaka helt olika,
tar vi kött från båda.
Du vill bara äta det själv.
Vilken imponerande muskel.
Den är köttätare av en anledning.
Varför jagade gripen Senshi och hans grupp så obevekligt?
Den må ha dödat folk, men den verkade inte vilja äta dem.
Men de hade en häst.
Det kanske är därför.
Gripar gillar hästar.
Men varför anföll den då inte hästen först?
Ingen aning.
Jag kokar lite vatten.
Gripens vapen är dess främre klor och näbb.
Den lämnar ingen buckla på en som om man slagits av ett trubbigt föremål.
Så det som dödade Brigan var troligen inte en grip.
Men de andra tre då?
Vi misstog ju Falin för en grip.
Det kanske var ett helt annat monster.
Det finns många stora monster med vingar.
Cockatricen, basilisken, harpyan, sirenen,
Pegasos, Simurghen och Rocken.
Vilket av monstren har ett vapen som liknar ett trubbigt föremål?
Vattnet kokar.
Ska vi bara låta det koka?
Ska vi lägga till andra ingredienser?
Nej, det är allt.
Det blir en smaklös soppa.
Det vore trevligt med lite garnering.
Förresten, du nämnde att orcherna lärde dig att särskilja svampar.
Är det första gången du ser de här svamparna?
Ja, jag har aldrig sett dem förut.
Marcille, jag lämnar resten till dig.
-Va? Hallå! -Va?
Du har kommit så här långt och nu backar du ur?
Så nyckfull!
Okej, glöm det då.
Det här hjälper ändå inte Senshi.
Nej, vi har kommit så här långt, så låt mig provsmaka.
Jag accepterar den sanning som väntar mig.
GRIFFINSOPPA
Det är klart.
Det här…
…smakar inte alls som det jag åt den dagen.
Det jag åt då måste ha varit…
Du menar…
Det är okej.
En börda har lättat.
Gillin måste ha velat att jag skulle överleva, oavsett vad.
Jag lever vidare med den önskan.
Laios, din idiot!
Vad har du gjort?
Gripen smakar mycket vilt och är seg.
Eftersmaken är hemsk.
Just precis.
Senshi åt inte gripkött den dagen.
Men det var inte människokött heller.
Det var en hippogriff som anföll dem, inte en grip.
En hippogriff?
Gripen har ett lejons underkropp,
men hippogriffen är släkting till en häst.
Den jagade dem nog för att de hade en häst.
Den kanske var nyfiken eller brunstig.
Dessutom har en hippogriff ett vapen som en grip saknar.
Bakben med hovar.
Dess spark kan slå igenom metall och lämna ett stort hål.
Jag försäkrar dig, Senshi.
Om du åt en hippogriff den där dagen
så smakade den förstås annorlunda än den här soppan.
Tack, Laios.
Det känns bättre av att höra det.
Även om det inte går att bekräfta hur en hippogriff smakar.
Då tar vi reda på det.
-Va? -Va?
Vi jämför med hippogriffkött.
Jag trodde du skulle avsluta med nåt i stil med:
"Sanningen förblir oviss, men nu finns det en strimma hopp."
Var skulle vi ens hitta en hippogriff?
Tja,
det finns en hippogriff här.
Det måste ha rapporterats om en i den här fängelsehålan nån gång.
Så varför har vi inte sett dem?
För att vi slogs mot en grip som inte ens borde vara här.
Varför det?
För att en kumpan komplicerade saker.
En kumpan?
Bortbytingar.
När jag tänker efter kommer legenden från din hemstad.
Har du hört talas om bortbytingar?
Det är ett fenomen där barn byts ut mot monster.
Ett barn som lekt i skogen återvänder hem som ett identiskt troll.
Länge trodde man att de var en sorts magi.
Men nyligen
har man upptäckt att det är de här svampliknande monstrens verk.
De som kliver in i en ring av dem genomgår en förändring.
När folk fick reda på det
utrotade de svamparna, och nu är de sällsynta.
Tänk att vi skulle hitta dem här.
Gripen tog Senshi, men åt honom inte.
Den sylvassa sparken som dödade andedjuret.
Det är troligt att gripen vi slogs mot faktiskt var…
Vi tar reda på det.
Placera gripkött i en bortbytings-älvring…
Köttet ser annorlunda ut.
Det är marmorerat med fett och ser utsökt ut.
Okej, vi gör soppa av det här.
HIPPOGRIFFSOPPA
Senshi?
Smakerna kan variera beroende på förhållanden och miljöer,
så oroa dig inte…
Nej. Det är inte det.
Jag har länge velat
smaka den här soppan igen.
Tack, allihop.
Tack.
Att bo i den här fängelsehålan så länge har fått mig att inse en sak.
Fängelsehålan svarar starkt på en persons begär,
vare sig det är rikedom, kunskap eller berömmelse.
Den är tillmötesgående mot orcher som inte vill ha något av den.
Men så fort man åtrår något visar den sina huggtänder.
Framöver
tänker du inte bara försöka rädda Falin, utan du ska också leta
efter den galna magikern och det bevingade lejonet.
Fängelsehålans reaktion kommer att bli ännu värre.
Men trots det
är det mycket jag vill lära dig.
Får jag följa med?
Självklart!
Okej, allihop!
Nu går vi!
Hur mår ni?
Jag fryser.
Jag kanske dör.
Det måste vara matförgiftning, va?
Vi har ätit allt möjligt.
Men vi har inte råd att dö här.
Falin…
Hur länge var jag borta?
Jag känner mig lättare.
Har matförgiftningen gått över?
Bra.
Jag var rädd att…
Vad händer?
Marcille.
Titta på mig.
Ser min kropp konstig…
Marcille har också krympt!
Senshi, det här är illa!
Vakna! Sen…
Vem är du?
Vad är det för oväsen?
Chil…
Herr Chilchuck?
Vi verkar ha trampat på bortbytingar.
Hur är det här ens möjligt?
De förvandlade en grip till en hippogriff.
De kan göra så här mot folk.
Jag är dvärg nu.
Senshi är en alv.
Är Marcille en halvfoting?
Och Chilchuck är en långeman.
Izutsumi är…
…en hund.
Nej, jag tror det är en kobold.
En kobold med kattöron.
Så,
hur får vi tillbaka våra kroppar?
Vi måste följa våra steg tillbaka.
Om vi går in i en svampring förvandlas vi väl tillbaka?
Jag tror det,
men titta ut.
Vägen har ändrats!
När vi låg kunde jag inte sluta skaka.
Menar du att det var fängelsehålan, inte min kropp, som skakade?
Jag vet inte om vi kan ta oss tillbaka,
men vi försöker gå till reservoaren.
Bagaget känns väldigt lätt.
Marcille, jag bär några av dina saker.
Tack.
Jag gillar den här kroppen.
Jag ser bra i mörkret.
Jag kanske till och med kan slå Namari i armbrytning nu.
Chilchuck, hur är din kropp?
Det känns som jag är omsluten av ett tungt, tjockt membran.
Så dina sinnen är avtrubbade?
Ja.
Men det är märkligt lugnande.
Och det är trevligt att kunna se ner på er.
Vänta, är den här dörren…
Det var hit vi var på väg från början!
Den djupaste punkten, va?
Vi tänkte vända om, men fortsatte framåt.
Nån har slagit läger här.
Det verkar som om andra äventyrare har varit här.
Tror du de vet hur vi kan återgå till det normala?
Jag tvivlar på att de gick bortom den här dörren.
De kanske redan har teleporterat sig tillbaka till ytan.
Vad ska vi göra då?
Jag har en idé.
Vi kan väl leta efter det bevingade lejonet så här?
Va?
Fängelsehålan verkar inte vilja släppa ut oss.
Istället för att stå emot kanske det går snabbare att gå vidare.
Alltså,
när vi kommer tillbaka till ytan kan vi säkert lösa det.
Vi ska vara så här för alltid.
Det är absurt!
Bara för att du förvandlades till en långlivad ras…
Han har en poäng.
Jag har inte upplevt några besvär hittills.
Än sen om storleken på våra öron är lite annorlunda?
Säg att vi fortsätter då.
Vad är planen för dörren?
Vi tjafsar för att den inte går att öppna, visst?
Kan du låsa upp den, Chilchuck?
Den skulle måsta ha ett lås först.
Jag tror den drivs av magi.
Jag kan känna magin flöda genom den,
men att dechiffrera den kräver tid, utrustning och pengar.
Yaad, vad ska vi göra åt det här?
Hjälp oss, bevingade lejon!
-Hallå! -Hallå!
Hallå!
Laios, något växer!
Kensuke?
Varför växer det?
Jag trodde kylan hade dödat det.
Dörren…
Tror du det bevingade lejonet hjälper oss?
Det kan vara tack vare Yaad!
Vi borde tacka dem ändå!
-Tack, lejonet eller Yaad! -Tack, lejonet eller Yaad!
Där! Jag tyckte jag såg nåt röra sig!
Det är en gargouille!
Här kommer den!
Som ni ser är gargouiller rörliga stenstatyer.
Att slå dem skadar en bara, så var försiktiga!
Det finns inget jag kan göra här.
Jag backar så jag inte är i vägen för dem.
Va? Varför jagar den mig?
För att du sticker ut mest!
Du är stor, så du borde också slåss!
Var inte löjlig! Jag kan inte…
Chilchuck!
Det var ingen direktträff…
Marcille?
Allt virvlar av regnbågsfärger.
Är det manasjuka? Av bara en attack?
Det här är illa.
Izutsumi, täck Chilchuck.
Stanna!
Nej, Izutsumi.
Rör dig inte förrän jag säger till!
De höga ljuden och lukten av blod gör henne upphetsad!
Om hon börjar slåss slutar hon inte förrän hon är död.
Senshi, ta grytan!
Senshi? Varför tar du den inte?
Den är för tung.
Glöm det. Svärdet och grytan känns lättare än vanligt.
I den här takten kan jag vinna på egen hand!
Fast…
…hur ska jag säga det?
Den här kroppen…
…är utmattande!
Fan, vi kommer att förlora.
Ut härifrån, allihop!
Senshi, bär Marscille genom dörren!
Izutsumi!
Följ bjällran!
Chilchuck, ta grytlocket!
Spring!
Åh, nej.
Den här kroppen är verkligen besvärlig.
Och det finns ingen återvändo nu.
Det kan inte hjälpas.
Låt oss bara hoppas att vi hittar såna svampar framöver.
Det här är en äkta dvärgrelik.
Växer svamparna här också?
Det är jättevarmt.
Vi kanske borde börja laga mat.
Nu förstår jag varför Senshi alltid börjar laga mat helt plötsligt.
Den här kroppen blir riktigt hungrig.
Men jag har aldrig sett Namari börja laga mat spontant.
Matlagning är perfekt för självreflektion.
Knåda ihop mjöl, vatten, salt och ägg ordentligt,
och låt det vila.
Under tiden, blanda hackad lök och andra grönsaker med köttfärs,
och rör väl.
Forma degen som vilat till en lång pinne.
Skär den i bitar
och kavla dem tunt.
Placera fyllningen i degen och linda in den.
Fortsätt linda in.
Det är konstigt.
Att jobba i tystnad hjälper mig att lugna ner mig.
Gör vi inte för mycket?
Vad fint det blev.
Det är klart.
KOKTA HIPPOGRIFFDUMPLINGS
Formen är bekant, men lukten är helt annorlunda.
Det är lite konstigt.
Ingen potatis eller ost i dem, va?
I min hemstad brukar vi steka dem.
-Vi hugger in. -Vi hugger in.
Bränn dig inte.
Säg det tidigare!
Är det bara jag
eller smakar det förvånansvärt gott?
Påverkar våra raser smaken också?
Nej, jag tror alla skulle tycka att det var gott.
Konstigt, va?
Varje region och ras har sina egna sätt att tillaga dumplings på,
men alla smakar utsökt.
Ja!
Det är precis som vi just nu!
Även om vissa saker har förändrats är vi fortfarande oss själva.
Vi får det att funka.
Det var väl ett fint sätt att avrunda?
Bara i ditt huvud.
Det här stället är konstigt.
Jag undrar vad det var.
Det är ett försvarsfort byggt av dvärgar, va?
Försvar?
Från när alverna och dvärgarna krigade.
Lärde du dig inte om det i skolan?
De tävlade om att utveckla mer och mer avancerad teknologi,
vilket så småningom ledde till en katastrof.
Alver och dvärgar är rädda för att historien ska upprepa sig,
det är därför de retar sig på teknologi i fängelsehålan.
I den här fängelsehålan korsar många kulturer varandra
så det blir nog många konflikter när alver måste rycka in.
Angående det…
Om vi får problem med alverna kan du väl göra nåt åt det?
Va? Varför jag?
Du sa att din mamma jobbade på hovet!
Har du inga kontakter?
Tja…
Se så.
Hur som helst, hon är en halvfoting nu.
Om någon ska förhandla med alverna, så är det Senshi.
Jag ska göra vad jag kan.
Vi borde fortsätta leta efter ett sätt att återgå till det normala.
-Ja. -Ja.
Undertexter: Emma Lindahl