ПІДЗЕМЕЛЛЯ СМАКОТИ
Ізуцумі, Чілчаку…
Можете трохи повільніше?
Тут уся підлога в тріщинах, тому важко йти.
Я не помітив.
Перепочиньмо.
Що таке? Старість дається взнаки?
Мене дещо непокоїть.
У наших поточних формах
наскільки відрізняється наш справжній вік від нашого вигляду?
Лайосе, скільки тобі зараз?
Мені 26.
Сенші, скільки б років ти зараз дав Лайосу?
Може, близько 60?
Кажуть, гноми живуть у 2.5 рази довше, ніж високорослики.
Тож 26 для високорослика…
це 65 для гнома.
Тож ми виглядаємо на наш справжній вік.
Мене непокоїть той залишок життя, що нам відведений.
Ми старіємо з такою самою швидкістю, що й до трансформації,
чи старіємо так, як старіють наші нові форми?
Марсіль, ти вдаєш, наче тебе це не хвилює.
Та якщо останнє — правда,
середня тривалість життя напіврослика — 50 років.
Менш ніж за 40 років ти будеш уся в зморшках і помреш!
Що?
ЗМОРШКОСІЛЬ
Життя справді таке коротке?
Думала, ви живете до 100.
Дехто, але…
Лише невеликий відсоток.
Я просто пожартував.
Я веду до того, що якщо це правда, то ці гриби надто зручні.
Є купа людей, що віддала б статки, щоб змінити свою расу,
та я ніколи ніде не бачив ці гриби в продажу.
Інакше кажучи, певно, ця трансформація тимчасова
чи має неприємні побічні ефекти.
Кажеш, побічні ефекти?
Це можливо.
Я сподівався, що ми це якось зможемо використати,
але, гадаю, не все так просто.
Як саме використати?
Хочеш стати напівлюдиною абощо?
Річ не в тому.
Я думав про Фалін.
Фалін?
Це просто припущення, але…
Скажімо, у нас усе вийде й ми зможемо перемогти божевільного мага.
Каюся.
Фалін повертається до тями.
Що я робила?
-Ура! -Ура!
Повертаємося на поверхню.
Чесно кажучи, нам було зовсім непросто!
Люди будуть у жаху.
Так?
Думаю, їй буде важко залишатися драконом нижче талії.
-Дурень… -Стривай!
Вислухаймо його.
Я думав ховати нижню частину її тіла в дірі.
Вітаю!
Однак
великий монстр не виживе в селі, де мало мани.
Як от риба не може вижити без води,
Фалін, можливо, не зможе вижити в селі.
І саме тут
у гру ввійдуть ці гриби Перемінники.
Якщо ми якось зможемо перетворити низ її тіла на меншого дракона,
можливо, Фалін зможе зручно жити в людському селі!
-Що… -Оце так оптиміст!
Муш-муш!
Ну, не заперечуватиму, я теж хочу змінитися.
Високорослики просто такі звичайні й нудні…
Агов, ти не чуєш цей дивний шум?
Ні. Це, певно, звук реліквій гномів.
Це не він.
Звучить, наче камені стукаються.
І, здається, цей звук наближається.
Зрозуміло.
Ґарґульї!
Хіба ти не замкнув двері належним чином?
Нам треба швидко звідси забиратися!
Вони наближаються!
Якщо нічого не зробимо, вони нас постійно переслідуватимуть.
Треба влаштувати їм засідку.
Але…
Я відволічу ворогів.
Чілчаку, тримай казан.
Ізуцумі, проскоч за ними.
Сенші, чекай на слушну мить.
Марсіль, вороги вже близько?
Як я й казала,
вони просто он там!
Лайосе!
Прокляття!
Стережіться, народе!
Розумієш, чому я першим ділом ховаюся в укриття?
Не плутайся під ногами.
Простіше сказати, ніж зробити…
Забудь! Ти все така ж незграбна.
Іди сюди!
Що це за дим?
Це твоя магія?
Ви ушкоджені?
Ні! Меч просто пролетів між нашими руками!
Добре.
Передай мені Кенске, гаразд?
Звісно.
Він завжди так виглядав?
Ні.
Форма меча змінилася?
Цей дим…
-Спори Перемінників? -Спори Перемінників?
Та я ніде не бачу кола грибів.
Він пройшов через коло, утворене нашими руками.
Це значить…
Вони постійно відлітають!
Народе!
Тримаймося за руки й утворімо коло!
Обдумай ситуацію, перш ніж це казати!
Обдумала!
Що тепер?
Що робити?
Ми змусимо Ґарґулью пройти через наше кільце.
Якщо моя здогадка правильна,
Ґарґулья трансформується!
Ось і вона! Ухиляйтеся!
У тій стороні стіна! Сюди!
Ай!
Мене роздеруть надвоє!
Ауч.
Застрягла!
Мерщій беремо її в коло!
Ми впоралися! Де Ґарґулья?
Дивіться!
Це Ґарґулья?
Вона справді трансформувалася!
Зрозуміло. Це через Перемінників.
То неживі об'єкти трансформуються швидше.
Лайосе!
Ти в порядку?
Боляче, та я впораюся.
У гномів міцні тіла.
Прокляття.
Та все не заспокоїться.
Як нам змусити її пройти в нас між руками?
-Марсіль. -Га?
-Дай мені ненадовго руку. -Га?
-Має спрацювати. -Гм.
-Зробімо це. -Гаразд!
Ми наблизимося до неї
й спровокуємо на атаку!
-Агов, що мені… -Біжимо за рахунком!
Уперед!
-Один, два… -Один, два…
Атакує! Готові?
Готові до чого?
-Увага, готуймося… -Увага, готуймося…
Лети, Марсіль!
Усе скінчено.
Не було нічого складного.
Нам лише треба було змити спори з тіл, щоб обернутися назад.
Це бентежить.
Не переймайся. Це просто вода.
Треба ретельно їх змити.
Зараз ми наче грядки для грибів.
Тепер я розумію, чому ті гриби мають цю властивість.
Коли Перемінники змінюють форму тварин…
-Біжімо! -Біжімо!
Тих починають цуратися свої.
Вони помирають.
І стають новими Перемінниками.
Оце так побічний ефект.
На відміну від Ґарґульй, нам знадобиться час на перетворення назад.
Приготуймо їжу, поки чекаємо.
Звісно.
Кенске, дивися, як ти змінився.
Сумніваюся, що це гриби перетворили те, що всередині, на ключ, але…
Він перетвориться назад, якщо я його помию?
Що в нас сьогодні?
У нас іще залишилися вареники, тож ми їх зваримо.
Знову вони.
Маєш щось проти?
Не зовсім. Просто вони мені набридли.
-Вони тобі набридли? -Вона точно вітряна.
Я спробую їх приготувати інакше.
Нагрійте олію на сковороді й обережно покладіть на неї вареники.
Гаряча!
Як зовнішній шар стане коричнево-золотим, діставайте їх і хай стече олія.
Ізуцумі їсть дуже мало
й ніколи не бере те, що їй не подобається.
Щоб упевнитися, що вона достатньо їсть, я маю докладати час і зусилля.
Ну, що скажеш, Ізуцумі?
Ти їх щойно смажив?
Припини!
Можливо…
Він змінив форму!
Як я й думав, здається, рот працює як коло.
А є стільки різновидів вареників.
Що як я з'їм його, а в мене всередині виростуть гриби?
Ми їли м'ясо Гіппогрифа й цього не сталося.
Травлення доволі сильне.
Тепер допоможи розставити страви.
Готово!
ВАРЕНИКИ, ТРАНСФОРМОВАНІ ЗАВДЯКИ МАГІЧНОМУ КОЛУ ПЕРЕМІННИКІВ
Є стільки різновидів.
У цьому м'ясо Баранця.
Баранина, так?
То начинка теж змінюється.
У цьому всередині сир!
Цей солодкий.
Що це за м'ясо?
У тебе занадто довгі ноги!
Моє тіло повернулося в норму!
Прокляття.
Оце жахливе пробудження.
Дякувати богу.
Я така рада.
Ну що ж, нам незабаром треба рушати.
Тобі слід переодягнутися в щось легше.
Підлога гаряча.
Температура сприяє розмноженню істот.
Та я не впевнений, що далі в такому середовищі на нас чекає щось живе.
Треба було приготувати сосиски абощо.
До речі, хіба ти не робив щось із м'яса Червоного Дракона?
Робив.
ШИНКА БЕЗ КІСТОК ІЗ ДРАКОНА
Та я її втратив.
Справді?
Забудь.
Не люблю спеку.
Чому твій меч загорнуто в тканину?
Га? Це тому…
Покажи.
Ні, не можу.
Покажи!
Що нам із ним зробити?
Нам утворити навколо нього коло й наваляти йому?
Негайно йди й помий його.
Як там усе?
Я бачу лише дивну будівлю.
Іншого шляху не бачу.
Дивну будівлю?
Імовірно, це автоматизована вагонетка.
Зазирнімо всередину.
Закладаюся, вона вже з місця не зрушить.
Якщо її розібрати й продати, можна отримати непогані гроші.
Вона рушила!
Сенші, що ти зробив?
Нічого.
Може, вона з тих, що починають рух, коли ввійдеш.
Тут є опис, тож я його прочитаю.
Сідайте.
Тут небагато написано.
Я поки не відчуваю небезпеку,
тож їдемо, поки не зупиниться.
Може, заварю трохи чаю.
Що це?
Смажене насіння Дріад.
Магічне коло готове?
Гадаю, так.
Я не впевнений, чи воно працює.
Повільно, але, здається, нагрівається.
До речі, Лайосе,
чому ви з сестрою стали шукачами пригод?
Га? Я?
Ти мені не нагадуєш того, хто мріє про статки.
Це довга історія, але…
Коли я був підлітком, мені остогидло моє село.
Тож я пішов до школи в місті й вступив до лав армії.
Але, зрештою, і там я не вписався.
Мене підібрала кибитка, що їхала через місто.
То він дезертир?
Я заходив усе далі на південь, підробляючи дорогою.
Фалін навчалася в школі магії неподалік,
тож я заскочив із нею побачитися.
А вона наполягла на тому, щоби приєднатися до мене.
І ми разом дісталися до цього острова.
Коли ми лише прибули на острів, процвітало здирання золото.
І було чимало роботи з супроводу.
Потім ми просто залишилися й вешталися підземеллям.
Ось як я тут опинився.
Оце так повна відсутність бачення майбутнього.
Одна річ — ти, та чому ти дозволив сестрі піти з тобою?
У неї могло бути краще життя в школі.
У Фалін було не надто щасливе дитинство.
Вона мала хист до магії й тому її уникали.
Я не витримував оточення.
Тож я пішов із села на рік раніше за неї.
Поки вона не вступила до школи магії, ні,
поки вона не зустріла Марсіль,
вона завжди їла зовсім сама.
У мене серце крається, коли я про це думаю.
Ну, у Фалін значно міцніший характер, ніж у мене,
тож, може, вона не надто через це переймалася.
Та саме тому я пообіцяв собі, що більше ніколи її не покину.
Принаймні доти, допоки не з'явиться хтось, із ким вона захоче бути.
Якого біса? Огидно!
Фалін…
приносила мені чимало всілякого.
Дивні горіхи.
І дивні рослини.
Я постійно думала, чому вона мені їх усе приносить, але…
Певно, вона хотіла їх із тобою з'їсти, Марсіль.
Скоріш би…
знову розділити з нею їжу.
Незабаром ти це зможеш.
Як мені здається,
Фалін зараз наче бекон із яйцями.
Ми колись порівнювали душі з яйцями.
Яєшня лежить на смужках бекону.
Вони злиплися, але здається, що їх можна гарно розділити.
Це Фалін.
У порівнянні Ізуцумі радше схожа на омлет,
у який замішано інгредієнти.
Якщо постаратися, можливо, з часом можна дістати інгредієнти,
але можна легко уявити, як буде понівечено яйце.
Тож у випадку з Ізуцумі,
доведеться знайти обережніший і складніший підхід.
Іншими словами,
якщо відітнути дракона від талії вниз,
можна повернути Фалін людську подобу?
Усе не так просто, чи не так?
Того дня
я приберіг трохи м'яса Дракона,
але воно знову перетворилося на плоть і злилося з Фалін.
З іншого боку, частина м'яса не перетворилася знову на дракона.
Це те, що ми з'їли за вечерею.
М'ясо, яке перетравили інші створіння, втрачає своє єство.
Це єдиний чіткий закон у цьому підземеллі,
де межа між життям і смертю розмита.
У такому разі, якщо ми з'їмо всі частини тіла дракона,
можливо, ми зможемо вигнати душу дракона.
Знаєш,
я не очікував від тебе це почути, Сенші.
Думав, ти проти такого.
Я все ще проти відродження людей.
Однак тепер Фалін жива.
А ти просто хочеш звільнити її з підземелля.
Я тобі радо з цим допоможу.
З'їсти частини тіла дракона.
Але…
Скільки ж це буде прийомів їжі?
Тебе саме це непокоїть?
Що ж іще?
Це найперспективніший вихід, що в нас наразі є!
У вас є краща ідея?
Поглинути створіння, яке ти вбив, щоб зробити його своїм.
Чому я не зрозумів це раніше?
Саме це ми робили весь цей час!
Але вона величезна.
Навіть якщо ми п'ятеро зможемо щодня з'їдати по кілограму,
у нас усе одно піде на це більше десяти років.
Ти справді думаєш, що я можу з'їсти кілограм?
І, ураховуючи стан Фалін, у нас точно немає на це часу.
Тож просто попроси інших про допомогу.
Час скористатися твоїми новими зв'язками на повну.
Ти в цьому покладаєшся на мої зв'язки?
Не те, що б їх у тебе не було.
Спадає хтось на думку?
Орки.
Вони, радше за все, з'їдять чимало, тому це багатообіцяюче.
Мешканці Золотого Замку.
Може, у них не найщиріший апетит,
але їхня кількість і їхня худоба можуть це виправити.
Також є Намарі, Шуро та їхні групи.
Вони допоможуть, якщо натиснути їм на емоції.
А ще, здавалося, Кабру зацікавлений у куштуванні їжі з монстрів.
Наразі це всі, хто спадає мені на думку.
Чималий список.
Але нас заледве вистачить, щоб з'їсти дракона.
От би в нас було ще військо.
Але, принаймні,
тепер у нас чіткі цілі.
По-перше, звільнити Крилатого Лева з серця підземелля.
По-друге,
з допомогою Лева ми знешкодимо магічну силу божевільного мага.
По-третє,
ми наберемо людей, щоб допомогли нам поглинути драконячі частини Фалін.
Я раптом оптимістично на це подивився.
Оце буде екстравагантний бенкет.
У підземеллі немає військ.
Що це за нудотне відчуття?
У підземеллі затхле повітря.
Поки ви були всередині, воно пройшло ще одну велику трансформацію.
Трансформацію?
Зрозумієш, щойно побачиш.
Ну, це буде неприємна трансформація
принаймні для тих, хто позаду нас.
Не їж таке!
Що це за гамір?
Ходячі Гриби.
Як щодо того, щоб узяти їх як гарнір для стейка,
зробленого з драконячих частин Фалін?
Чи нам радше слід приготувати рагу?
-Бульйон із кісток… -Припини!
Зараз не час складати меню з Фалін!
Я голодна.
Приготуймо щось?
Підтримую!
Їжа підземелля.
Їж, чи тебе з'їдять.
Немає жодної ієрархії.
Їсти — привілей тих, хто живе.
Їжа підземелля.
О, їжа підземелля.
ДАЛІ БУДЕ…
Переклад субтитрів: Сергій Гнатенко