ПРОДЮСЕРИ ПІКЛУЮТЬСЯ ПРО БЕЗПЕКУ ТА ПРИВАТНІСТЬ УСІХ УЧАСНИКІВ ШОУ.
УСІ ПАЦІЄНТИ ШОУ ДАЛИ ЗГОДУ НА УЧАСТЬ ТА ДОЗВОЛИЛИ РОЗПОВІСТИ ПРО СВОЇ ХВОРОБИ.
«Скайхол» один, Пд.-Зх. центр психіатрії.
У НЬЮ-ЙОРКУ Й ОКОЛИЦЯХ
ЗА РІК У СЛУЖБУ ПОРЯТУНКУ НАДХОДИТЬ 2,7 МІЛЬЙОНА ДЗВІНКІВ.
Тут 871, шостий лікарський...
Чоловік, 74 роки, задишка, може лише по два слова говорити.
Гаразд. Поставлю вас у чергу на пересадку печінки.
Небулайзер не допомагає.
Адреса, де знаходиться пацієнт?
Пацієнт готовий їхати?
Назвіть попередній діагноз пацієнта.
Медичний, шість, 99. Нормальна реакція на тестовий зразок.
-Десять, чотири. -Так, розкажіть, що сталося.
Вона притомна?
Дихає?
Пілот «Скай Хелс». Прошу дозвіл на приземлення.
Пілоте «Скай Хелс», є дозвіл.
У мене 53-річний пацієнт.
Вага пацієнта...
Медичний, шість, 40. Жінка, 27 років, скарги на сильний біль у животі,
внизу праворуч, можливо, апендицит.
Адреса — Гоффман-авеню 85.
НЬЮ-ЙОРК
ЛІКАРНЯ ЛЕНОКС ГІЛЛ ЛЕНОКС ГІЛЛ, ГРИНВІЧ-ВІЛЛЕДЖ
УНІВЕРСИТЕТСЬКА КЛІНІКА НОРЗ-ШОР ДИТЯЧИЙ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР КОЕНА
«СКАЙ ХЕЛС»
Перший пілоте «Скай Хелс», маю запит
зі Стейтен-Айленду, клініки Північного Університету.
У пацієнта імовірно інсульт, треба перевезти в Ленокс Гілл.
Треба діяти швидко.
Кожна секунда важлива.
Гаразд, усе добре.
Поки знаємо, що скарги пацієнта потенційно схожі на симптоми інсульту.
Не знаю, якого саме.
Від часу залежить цілісність мозку пацієнта,
треба впевнитися, що робимо все правильно.
У Нью-Йорку й Лонг-Айленді
все ускладнюється заторами.
Коли час дуже важливий,
ми летимо, куди пацієнту необхідно, це ж найгірший день у житті людини.
Я дуже рішуча в такі моменти. Точно знаю, чого хочу.
Я точно знаю, що треба зробити.
Зробімо це.
Думаю, у стресових ситуаціях виконуєш усе на автопілоті.
Людям не потрібні твої сльози. Їм потрібна медсестра чи лікар.
Вітаю, я Макензі, медсестра, яка дбатиме про вас під час польоту.
Треба дещо перевірити.
Обома ногами штовхайте.
Добре.
Я отримала звіт від медсестри.
Вона впала, з того часу у стані афазного фактору.
Так і досі. Можлива кровотеча з середньої мозкової артерії.
-Один, два, три. -Добре.
Я надягну манжету тонометра на руку, гаразд?
Ми про вас подбаємо, обіцяю.
Тиск 120 на 78. Усе гаразд.
-Щасти вам. -Щасти.
Ми вас швидко доставимо в Мангеттен у цю пору,
бо облетимо всі затори.
Щойно дістанемося Мангеттену, швиденько поїдемо до лікарні.
Рівень кисню знизився. Поставиш нереверсивну маску?
Так.
Уже не так сильно болить?
Ви мене чуєте?
Вона трохи менш чутлива, ніж раніше.
-Я відстібаю пояс, іду. -Гаразд.
Скільки ще?
-Дві хвилини. -Добре.
Гаразд, мила, ми про вас подбаємо.
Так.
Жінка, 34 роки, втрата свідомості.
Незвично поводилася, не розмовляла,
хвилюємося, що це може бути інсульт.
Через те, як вона вдарилася головою,
у неї може бути кровотеча.
Спробуємо відвезти її до Ленокс Гілл для подальшого лікування.
Медичний код шість, 99, центр. Затвердили мій маршрут до лікарні Ленокс Гілл?
Код 6, 99, 82 до Ленокс Гілла.
Знаєш, якщо ти ніколи не був у швидкій,
то не розумієш, наскільки важливий час, поки отам ззаду не опинишся.
Я так хвилююся, вона ж мого віку.
Я лише й думаю про її сім'ю.
-Промивка там є? -І це перше, що тобі кажуть.
Не прив'язуйся так,
бо коли настає час іти, то серце розривається,
хочеться допомогти більше.
Можемо лише молитися за неї.
ЛІКАРНЯ ЛЕНОКС ГІЛЛ
Доставили пацієнтку зі Стейтен-Айленду.
Чудово.
Жінка, 34 роки, після втрати свідомості.
Скарги на головний біль. Найгірший за все життя.
Слабко відчуває праву сторону тіла.
Два, три. Добре.
Вітаю! Можете назвати своє ім'я?
Візьмемо кров з пальця. Показники на монітор.
-Ви в надійних руках. -Усе буде добре.
Тиск 109 на 69.
Підніміть цю ногу.
Дуже добре. Класні підбори, до речі.
Стисніть мій палець. Міцно. Добре.
Повеземо вас на томографію.
Ми про вас подбаємо.
ШВИДКА ДОПОМОГА: НЬЮ-ЙОРК
ТИ НЕ ОДИН
Можете зняти маску?
Так. Так краще?
-Так. -Добре.
Мій дід був лікарем на Кубі. Педіатром. Я ріс без нього, він постійно був на Кубі.
А я виріс, народився тут, у Нью-Йорку, у Квінсі.
Вступив до медичного ВНЗ, гадаючи,
що стану педіатром, як дідусь.
Але мені припали до душі операції.
Мені сподобалося, що можна одразу допомогти людині з проблемою,
негайно її вирішити.
Я виріс за десять кварталів звідси. Мама досі живе в домі, де я ріс,
тож діти, яких я лікую, не просто «якісь діти».
Для мене це місце — дім.
Мені важливо допомагати створювати найбільший дитячий травматологічний центр
Нью-Йорку.
ТРАВМАТОЛОГІЯ ТИПУ «Б»
Гаразд. З іншого боку теж.
Я — фельдшер дитячого відділення.
Ми всі розуміємося на реаніматології та невідкладній допомозі,
тож ми одразу готові допомогти дитині з травмою.
У цій ситуації допомога не завадить.
Батьки, це «Димедрол». Може з'явитися сонливість.
Але не хвилюйтеся. Я буду поряд з палатою.
Перевіримо за кілька хвилин.
Чудово відчувати, що ти можеш щось змінити,
у мене є діти, і якщо з ними щось станеться, їх повезуть сюди.
-Їдуть органи для пересадки. -Хвилинку.
Вітаю, це Дональд з лікарні Коена. Можна швидку з педіатрії?
Це кол-центр відділення педіатрії.
Ми — одна з небагатьох місцевих дитячих реанімаційних транспортних команд.
Дональд, транспортна.
Терапевти нас, медбратів, навчають якнайкраще.
Інші заклади дзвонять нам, ніби ми 911, і часто пацієнта треба привезти до нас.
Транспорт, Дональд.
Хлопець, 17 років, з двома пораненнями.
Гадаю, наскрізними.
Зачепило діафрагму, порвало печінку,
а також шлунок і селезінку.
Готові їхати!
Досі сильна кровотеча.
Готові до пацієнта з травмами найвищого рівня.
Це 17-річний хлопець, учора зазнав вогнепального поранення.
Його привезли у відділення невідкладної допомоги іншої нашої лікарні.
Він мало тричі не помер цієї ночі.
Поки ми не володіємо всією інформацією
щодо різних травм, що часто трапляються у світі.
Маємо приймати рішення без цих знань.
Вітаю, як справи? Хто з моєї команди?
Вітаю, лікарю Прінс.
Головне для команди —
той хлопець, що цілу ніч пробув у реанімації.
Маємо працювати ефективно. Потрібна КТ-ангіографія.
Тихо та ефективно працюємо, щоб він протримався далі.
-Родина теж тут. Гаразд. -Мама приїхала.
Гаразд.
Джошуа, хлопець, 17 років.
Численні вогнепальні поранення. Робили спленектомію.
Усунули розриви печінки, тричі робили гастректомію.
Джошуа, усе гаразд. Ти в лікарні.
Були на шиї поранення?
-Не було. -То на нього напали?
Поки невідомо, що сталося до...
Рани в області плечей та живота.
Добре.
-Якби була плазма. -Можна дістати плазму?
Принесіть плазму, я вколю.
Ще одна. Зрозумів.
Можна ще плазми?
Вітаю, я лікар Прінс.
Мені жаль, що з самого рання вам доводиться бути тут, зі мною.
Вони спокійно перекладуть його з носилок, усе перевезуть,
установлять обладнання для моніторингу.
А потім маємо зробити КТ, це тут поруч. Говорили з хірургами, які робили операцію.
Ми в курсі всіх подій, усе знаємо.
Маємо впевнитися, що у швидкій безпечно. Тут купа процесів,
треба дізнатися деталі для подальших дій.
Гаразд.
Маєте зараз до мене питання? Чи...
Мені просто страшно.
Це нормально, мамо.
Мені дуже шкода.
Усе гаразд, мамо. Боятися — це нормально.
Ви не самі.
Усі тут.
Ми тут, аби вам допомогти.
Мені казали, що приїхало багато рідні,
ми впустимо їх, коли можна буде.
Ми з вами це пройдемо. Ми тут заради вас.
Мені шкода.
Не знаю, чи це лише Нью-Йорк, чи це через ковід,
але світ змінився.
Ковід пробудив нас усіх,
але й став стресом, від якого ми досі не оговталися.
Раніше люди так масово помирали, бо лікарні були переповнені,
люди приходили, уже коли їм було дуже зле, бо боялися.
Люди з помірними чи важкими захворюваннями,
які не приходили до лікарні, прийшли,
у цей час у лікарнях панувала хвиля ковіду.
Мене турбує розмір тромбу.
Вона молода, здорова.
І я б не хотів з ним зволікати. Він завеликий.
Як її звати?
Джуліан. І вона хоче сім'ю.
Доброго ранку.
-Як ви? -Усе добре.
Гаразд.
Вітаю, командо.
Ця дівчина була на весіллі.
Ліва сторона обличчя слабша, рукою важко було управляти.
У неї був інсульт, її екстрено привезли.
У правій півкулі мозку в неї величезний тромб.
Можете опустити маску, гляну на лице?
Посміхніться.
Схоже на кавернозну гемангіому.
Це підтвердили дослідження,
вони також показали, що тромб зменшився,
але дівчині всього 29, усе життя попереду.
І зовсім не хочеться, щоб тромб знову почав кровити,
відібравши в неї світле майбутнє.
Бачимо, що все покращується, тромб менший, тож ми його видалимо.
І треба це зробити швидко.
Гасло більшості наших операцій: «Маємо, треба».
Тож треба зробити операцію, щоб вона не втратила кінцівку, а то й життя.
Ввели однопроцентний лідокаїн з адреналіном, пропорція один до 100 000.
Дефібрилятори в хірургічному центрі та біля палат.
Зробімо це.
Цій пані 29.
Вона була на весіллі зі своїм чоловіком,
ортопедом-ординатором з Норз-Шору.
Вона — оперна співачка
й загалом дуже мила пані.
Її чоловік теж дуже хороший. Постараймося на славу.
...на Таймс-сквер чоловік почав стріляти після бійки,
люди шукали укриття...
Ми святкували заручини. Ми одружилися чотири місяці тому.
Вона класична оперна співачка.
Вона була на прослуховуванні для «Бродвею».
Це був її перший виступ.
Вона, певно, з 50 людьми телефоном поговорила.
Вона така: «Я не хочу засинати,
не знаю, чи зможу з ними знову поговорити».
Під час пандемії ковіду люди відкладали турботу про власне здоров'я.
І це сильно вплинуло на все:
від виявлення раку до перевірки тиску,
це призвело до збільшення всього, включно з екстреними випадками
та пізніми діагнозами, які можна було виявити раніше.
І, що важливіше, люди сиділи вдома. А тепер люди почали виходити.
Почалися напади, стрілянина.
З'явилися розчарування і страх,
це призвело до того, що люди знову почали нервувати.
ЛІКАРНЯ ЛЕНОКС ГІЛЛ
ДИТЯЧИЙ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР КОЕНА
Ми зробимо знімок, а тоді завеземо в реанімацію, так буде краще.
-Дональде. -Так?
-У нас є портативний монітор? -Ще ні.
Поки гляну на катетер.
-Накрийте. -Дихальні шляхи в нормі?
Мері Енн, можемо їхати?
Дональде.
Так, поїхали.
Він був на вечірці. У нього кілька разів вистрелили,
а потім його повезли на приватному авто до невеличкої лікарні.
Після отриманого звіту
я чекав, що привезуть людину в комі.
У нього тричі зупинялося серце,
нам навіть повідомили, що настала смерть мозку.
І я був ще більше шокований, коли я приїхав для екстреної допомоги,
а він розплющив очі, і я побачив страх.
А це не дуже добре, адже страх збільшує потребу в кисні, це стрес.
Маємо дотримуватися методів роботи,
аби пацієнти собі не нашкодили.
-Переливали еритроцити? -Щойно.
-Тромбоцити є? -Зараз треба переливати.
Тримати людину живою 25 хвилин у машині швидкої,
у нестабільному середовищі, як мінімум, украй важко.
Мені дали одну порцію тромбоцитів...
-Можна переливати? Так! -Усе переливаємо.
Далі знову плазму.
Дякую, Дональде.
Треба 65 міліграмів. Уперед.
...це знову приєднаємо, як переїдемо далі.
Я від'єднаю.
Візьми.
Усе добре, Джошуа. Ми тебе перевеземо.
І тримай на місці.
Один, два, три.
Я батько, а тому робота дається ще важче.
У мене є син, якому 16. Це міг бути мій син.
Не знаєш, що з людиною надворі буде.
Люди поводяться егоїстично, думки затьмарюються,
і, на жаль, сім'ї потім борються з наслідками.
Ти старший чи молодший брат?
Старший.
Ти ж знаєш, що зараз купа всього відбувається.
Ми спробуємо перевезти його сюди, поряд,
а тоді вирішимо, куди перевести вас для наступного кроку лікування.
-Ти маму підтримаєш? Так. -Так.
Тромбоцити ввели, тепер знову плазму.
Це буде четверта порція плазми. Потім — кров.
У нього відсутній кров'яний тиск.
-Пристрій для підвищення тиску. -Один грам? Дай шприц на десять кубів.
Запустите серце, якщо стане? Так.
Це жахливо.
Кілька шматочків металу можуть змусити висіти життя юнака на волосині.
ДИТЯЧИЙ МЕДИЧНИЙ ЦЕНТР КОЕНА
Медичний 99, ДТП, підозра на артеріальний крововилив.
Поліція Нью-Йорка на місці. Схоже на напад. Код три. Кінець.
Жінка, 57 років, зовнішня артеріальна кровотеча.
Коли це сталося? Що саме було?
Я ні з ким, крім тебе, не сварюся.
Усі знають, що ти неввічлива засранка.
Якого біса кажеш, що ніхто тебе не рятував?
Не йди, тут будь. Розкажи їм, що сталося.
Вітаю, пані.
Що сталося?
Зачекайте секунду. Ми про неї подбаємо.
Пане, дасте нам хвилинку?
Ми просто хочемо їй допомогти.
-Як вас звати, пані? -Вікі Вільямс.
Гаразд. Вітаю, міс Вільямс. Зосередьмося зараз на вас.
Пограбування? Поліцію на місце злочину.
Цей юнак у зеленому — член вашої родини?
-Так. -Добре.
Хто був за кермом авто?
Той хлопець.
-У чорному капелюсі? Так. -Так.
Він не надягнув мені жгута.
Запаморочення є? Щось болить?
-Я вдарилася головою. Голова болить. -Візьмете мене за руку?
Хочете тут лишитися чи поїхати в лікарню?
-У лікарню... -Гаразд, їдемо.
Так, пані Вільямс, мене звати Вікі.
Зараз виміряємо вам тиск. На лівій руці.
Вас звати Вікі, і мене теж. І що тепер робитимемо?
-Ви втратили багато крові. -Підемо в «Еплбі» на вечерю?
Не хвилюйтеся, ми все владнаємо.
Дякую, Вікі.
Гаразд.
-Так добре? -Так.
Один, два, три.
Вам зручно?
Я з тобою не розмовлятиму!
Вибачте.
Мої ребра!
-Так краще? Трохи краще? -Мої ребра!
Мені так жаль.
Мої ребра!
Як зменшити біль?
Поставте сюди щось, щоб я руку поклала.
-Гаразд. -Оце переставити?
Ми їхатимемо, і ваші ребра битимуться об ручку.
-Ми пом'якшимо. -Так...
Посадили вас на подушку.
Тому вас хилитиме наліво.
Поїхали.
-Лео — демон, кажу вам. -Це ваш чоловік?
Це не мій чоловік. За нього я не виходила.
Я просто питаю, вибачте.
Я розумію.
Я 12 років його знаю.
Дванадцять пекельно довгих років.
Хочете щось сказати перед від'їздом?
Щось гарне, добре?
Мила, я стою позаду.
Я там буду. Чуєш мене?
Не говори зі мною, Лео. Ти помиляєшся.
Чому я помиляюся? Вона сердиться, бо я тому сраному водію дупу не надер.
Тому вона злиться?
Він мав дупу йому надерти, коли кров побачив.
У вівторок похорон мого сина.
-Мені шкода. -Він мене не захищає!
Хочеш, щоб мої діти захищали твою 78-річну дупу?
Ага, байдуже.
Побачимося там, Лео, гаразд?
У тебе й душі немає.
Ми намагаємося заспокоїти її, тому побачимося там. Дякую.
«Говориш про той сраний підлоговий упор».
Я сказала: «Пане, можете їхати по середній смузі?»
«Якого біса вона боїться?»
-Він вам так сказав? Та ні. -Так. «Якого біса вона боїться?»
Він — гангстер.
З банди «Крип» чи «Блад».
Один з них. У нього сльоза набита.
Хочеться мати змогу говорити, щоб тебе чули, помічали.
Ось і все. Хочеться, щоб чули й помічали.
Цю вену приберемо.
А ось і вена під нею,
усе цілком передбачувано.
Бачите?
Ось це він зараз розрізає скальпелем,
а тоді він опуститься, розділить скроневу та лобну долі,
тоді ми дістанемося до цієї частини.
Ось тут будемо.
Усе має вийти.
Умикайте.
Усюди вени.
Увімкнути.
Та чекай на команду, чорт. Умикай.
Стінки вени набагато тонші, ніж стінки артерії,
тому з веною треба бути більш обережним, ніж з артерією.
Ножиці.
Зараз розріжу ту фігню. Має бути всередині.
Ні, не тут, ще сантиметр.
Та ні. Має ж бути тут. Не розумію.
-Бачиш оте жовте? -Та тут всюди жовте.
-Камера. -Камера.
Якого біса? Що це таке?
Це може бути клята пухлина?
Так, трохи сірувата.
Рейчел, можна підійти? Натисни на педаль.
-Камера наведена. -Ти відрізаєш передню частину.
Така велика, що не мав би її пробити.
Ну ось. Тепер кровоточить.
Можна кортикальний стовбуровий електрод? Спробую стимулювати.
Здається, бачу.
Різатиму подалі від артерії. Ось так.
Бачите це? Вона завелика, щоб її цілою витягнути.
Біполярна?
Увімкнути. Усередині кров.
Наче великий мозоль з кров'ю.
Трубку на 35. Увімкнути.
Стільки крові.
Безперервно ллється.
Досі ллється, Джоше. Неймовірно.
Не бачив, щоб стільки крові виходило. Який великий тромб.
Більшу відсмоктувальну трубку.
Чудово всіляку фігню забирає.
Ось і він.
А як щодо того, що з нього виливається?
Ось і він.
Ось мій палець для порівняння.
Усе за раз витягнули. Гадаю, нічого не лишилося.
-Думаю, закінчили. -Так, чудово.
А тепер гляньте на розмір
і уявіть цей згусток посеред її мозку.
Він і розірвався. Просто чудово.
-Класно ж? -Щасливиця.
Саме це ми й мали зробити,
дякую, що ви трудилися тут зі мною.
За екстреної ситуації ми працюємо разом і підтримуємо одне одного,
бо деякі моменти можуть бути емоційними, коли все проходить добре чи погано.
Кличте.
-Пані Вільямс, усе гаразд? -Так.
Знаю, ви втомилися, але ви не маєте засинати.
Це через те, що у вас міг статися струс.
Намагайтеся не спати. Майже приїхали.
Кожен дзвінок — нова історія.
Ти стикаєшся з купою різних ситуацій, різними життєвими шляхами.
Як то кажуть: «Кожен за своє бореться».
Іноді дивуєшся, як людина опинилася в такій ситуації.
Нам дзвонять, бо відчувають, що це для них НС,
і хоча ми звикли бачити таке щодня,
гадаю, що важливо, аби ми не втрачали співчуття,
щоб завжди дбали про них ті 30–40 хвилин, що вони з нами.
Моя мета — давати людям почуватися в безпеці,
давати їм знати, що їхні потреби розуміють.
Ще раз гляну на вашу руку.
Чудово. Опускайте.
Приїхали.
-Дякую. -Немає за що.
І це змушує задуматися, що ти маєш на всі сто відсотків
усвідомлено бути присутньою тут,
щоб змінити чийсь день.
-Доне, є щось? -Ні, нічого.
Став на сто. Провертай. Став на сотню. Саме так і треба.
Який зараз пульс?
Зараз 118 ударів.
Норадреналін вводили?
МАРК ДАНІЕЛЬС СВЯЩЕННИК ЛІКАРНІ
Намацала. Зараз скажу пульс.
Скажи, коли відчуєш.
Кров'яний тиск трохи менший за 140. Систолічний.
Систолічний 140? Чудова реакція на норадреналін.
-Гадаю, так. -Чудово.
Якщо тиск і пульс будуть у нормі,
то веземо на знімок?
Гадаю, що з живота в нього не кровить.
-Так, почервонінь немає. -І груди в гарному стані.
Якщо серце стане, то розрізати груди не треба буде.
Не треба розрізати грудну клітину.
Гаразд, веземо його в реанімацію.
У Дона є шприц-ручка з епінефрином.
-Від'єднуйте. Так. -Гаразд.
-За рахунком. -Готові?
Один, два, три.
Трубка в мене. Знову приєднали.
Йому було недобре, поки ми це робили,
тож ми внесли кілька змін, перелили трохи крові,
ввели ліки для стабілізації тиску
і суміш ще двох препаратів.
Постійно коливаєшся, слідкуючи за тим,
чи падає тиск, чи збивається ритм серця,
як було минулої ночі, коли він мало не помер.
Я вас шукав.
Хороша новина, принаймні зараз, що ми не помітили кровотеч
з великих артерій чи чогось подібного, чи з печінки, про яку я вам казав.
Тож ми хочемо відвезти його нагору в реанімацію.
Оперувати поки не будемо.
Добре.
Найважче усвідомлювати те,
що ти не можеш змінити жах, що стався з малим,
і, можливо, я це усвідомлюю,
але батьки ж сподіваються, що це не так.
І за той невеликий проміжок часу ти допомагаєш їм зрозуміти,
що для них тепер усе змінилося.
Удень ми щогодини спостерігатимемо
за його станом і вирішимо, чи...
-Але зараз він у безпеці? -Він...
Зараз він у безпеці, адже операцію робити все ж треба.
Він не повністю здоровий, ви ж про це питаєте.
Зараз робитимемо все година за годиною.
Треба довезти його туди безпечно,
щоб не виникло серйозних проблем зі здоров'ям,
щоб серце не перестало битися.
І...
А тоді знову треба якось пережити ніч, так?
Батьки не знають, що відбувається,
іноді знаходяться осторонь протягом певного часу,
за який багато чого стається, але вони про це не знають.
І я розумію, що через це життя малого,
певно, ніколи не буде таким, яким усі б хотіли.
Молодих нейрохірургів чи студентів-медиків
у такій екстреній ситуації приваблює те, що людям ми так сильно потрібні.
І треба поважати те, що наша відданість
порятунку людських життів — наша справа,
ми цим займаємося і несемо цю мету крізь життя.
-Усе готово, Джуліан. -Щасливиця.
Це не потрібно.
Говорив з вашим чоловіком. Він знає, що все гаразд.
-Покажіть зубки. -Посміхніться.
Палець стисніть.
Трохи слабше, але це нормально. Поворушіть пальцями на ногах.
Добре.
Усе пройшло чудово.
Сказати чоловіку, що ви живі?
Добре.
Гаразд, мила.
На вигляд чудово.
-Усе чудово. -Вийшло?
Так, без проблем, усе добре.
Я максимальний оптиміст.
Тепер біля рухової кори, глибоко в мозку, купа простору.
Ми не могли виходити за рамки можливого. Треба, щоб вона була сильною, здоровою,
а не навпаки, лише треба буде за цим слідкувати.
І це не рак, тож ми завжди зможемо моніторити.
Думаю, у вас буде довге й щасливе життя.
-Гаразд. -Дякую, друже.
-Тримайтеся. -Дякую.
-Гаразд. -Дякую.
-Бережіться. -Ви неймовірні.
Я розчулився.
З нею все буде добре.
Можуть, звісно, бути незначні порушення. Я не здивувався б.
Було близько до кори.
Піднімаю. Не холодно?
РЕАНІМАЦІЯ НЕЙРОХІРУРГІЇ
Привіт.
Джуліан, як справи?
-Усе гаразд. -Добре.
-Що таке? -Я така щаслива.
Люди на вас заслуговують.
Заслуговують на таку віддану своїй справі людину.
Чудовий день.
Медицина важлива для кожного з нас.
І пандемія це довела.
Ми довели, що люди досі хочуть допомагати одне одному.
Сирени — головний саундтрек міста.
І за багатьма з них — люди, що чекають на допомогу.
І раптом у цій трясовині
помічаєш людей, що допоможуть.
У нас щодня змінюється команда. Медсестри, хірурги.
Люди важко працюють, аби забезпечити цілодобовий догляд.
Ось таку магію творимо ми, аби доглядати за дітьми.
- Це моя молодша дитина. -Так.
Я дивлюся, як він страждає, як же важко, що я не можу
нічого зробити, щоб допомогти йому.
Так важко.
Усі роки, зусилля, підгузки,
усі зусилля, що вся сім'я вкладала в цю дитину.
І через кулю за одну секунду все зникає.
Він кремезний сімнадцятирічний хлопець, але й моєму сину за два дні буде 16.
І в душі вони досі малі діти.
І для тієї мами він — досі її маленький хлопчик.
Він був таким сильним і здоровим, і я хвилююся,
що це було завелике потрясіння для нього,
він схожий на літак, що от-от розіб'ється.
Його стан досі нестабільний, тому ось головне питання:
«Він розіб'ється, чи ми встигнемо його врятувати?»
Переклад субтитрів: Данило Добровольський