‎Îți fac legătura cu echipa ‎de transplant de ficat.
‎Bună ziua, dle doctor! ‎Prezentați-ne pacienta.
‎Suferă de oboseală și de icter.
‎A căpătat o culoare galbenă ‎și s-a internat.
‎Te gândești la autoimunitate?
‎Da, cred că e ceva autoimun. ‎Starea i se înrăutățește.
‎Aceasta e o întâlnire de urgență ‎a grupului de transplant de ficat.
‎O domnișoară se simte tot mai rău.
‎Are insuficiență hepatică acută autoimună.
‎Suntem cu toții de acord ‎ca pacienta să devină „prioritate unu”?
‎Absolut.
‎Pacienta e acum „prioritate unu”, ‎cea mai mare din țară.
‎Începând din acest moment, ‎vom căuta un ficat.
‎Ce se întâmplă ‎când ficatul cuiva e afectat brusc?
‎Nu există organ care să compenseze.
‎Pacientul devine confuz.
‎În cele din urmă, ‎nu va mai ști cum o cheamă.
‎E profesoară la clasa a IV-a ‎și are doi copii.
‎- Ce nume au copiii tăi? ‎- Mia și Taylor.
‎Câți ani au?
‎Șapte și...
‎Bine. E în regulă.
‎Curând, nu va mai putea vorbi ‎și va trebui să fie intubată.
‎Acesta e cursul natural ‎al insuficienței hepatice.
‎E o cursă de viteză.
‎Dacă nu găsim niciun organ ‎în următoarele 48-72 de ore,
‎va merge la Dumnezeu.
‎- Îți vom găsi un ficat. ‎- Mulțumesc.
‎- Primul care apare va fi al ei. ‎- Hai să găsim un organ.
‎SERVICIUL DE URGENȚE
‎EPISODUL 03 ‎SUB PRESIUNE
‎SPITALUL LENOX HILL
‎Închide-ți haina. Aranjează-ți gulerul.
‎- Mulțumesc. ‎- Acum e bine. Să mergem.
‎E o zi frumoasă!
‎Metroul e plin, restaurantele sunt pline.
‎Totul merge spre bine.
‎În sfârșit!
‎- Uite-l! ‎- Ce mai faci?
‎- Mulțumesc mult. ‎- Mă bucur să vă văd pe amândoi.
‎Cum a fost drumul?
‎A fost bine. Nu m-au lăsat să conduc.
‎Conduc prea repede.
‎E o binecuvântare și un noroc să fim aici.
‎- Vreau să-ți arăt niște poze. ‎- Bine.
‎Pozele sunt făcute din lateral.
‎Tată, uite, e o vedere laterală.
‎Asta e excrescența.
‎- Pot să ating? ‎- Da.
‎E asta de aici.
‎Vezi aici, în mijloc? E roșu, ‎pielea e tocită și începe să se infecteze.
‎Asta e o problemă.
‎A devenit o urgență.
‎Masa crește atât de repede, ‎încât începe să străpungă scalpul.
‎L-am pus să vină din Kentucky în weekend.
‎E cancer.
‎Acest caz e fascinant și dificil. ‎Există metastaze la un plămân.
‎E o situație remarcabilă,
‎fiindcă migrația de la creier ‎e foarte rară.
‎Vom îndepărta totul, apoi vom intra ‎și vom elimina tumora din creier.
‎O să mă întrebi despre plămân.
‎Ne ocupăm de el ‎după tomografia cu pozitroni.
‎- Am vorbit despre asta. ‎- Da.
‎Sunt încrezător, fiind aici cu voi. ‎Mă bucur că am luat decizia asta.
‎Mulțumim pentru încredere.
‎Îl tratăm ca pe unul de-ai noștri.
‎Îl vom feri de pericole.
‎Ce spirit! Toată familia lui ‎e plină de optimism.
‎I-am zis să vină, ‎au pornit la drum imediat.
‎Are un curaj incredibil. ‎Sper să aibă o viață lungă în față.
‎Ești foarte emoționat.
‎- Îți mulțumesc mult că ești aici. ‎- Nici nu mă gândeam să nu fiu.
‎- Ce faci în weekend? ‎- Dorm.
‎Ți-am zis deja!
‎- Pentru sănătatea mea mintală. ‎- După vaccin?
‎- Corpul meu trebuie să-și revină. ‎- Mă omori.
‎Vreau să dorm. Nu dorm destul.
‎Eu, orice-ar fi, mă duc acasă,
‎fac duș, mă îmbrac în pijama și mă culc.
‎Vrei să vorbim, vino să vorbim în pat.
‎- Vrei o scuză să ieși în oraș... ‎- Ambulanța 99...
‎- Puteți merge la o urgență... ‎- Lovitură la cap.
‎E la câteva străzi, nu?
‎Acolo!
‎Unde e puștiul? Fir-ar să fie!
‎- Plânge. ‎- Mai e un puști, Kristina.
‎Are un hematom mare pe cap.
‎Gata? Ai grijă când ieși.
‎- Pune-ți masca. ‎- Da.
‎Nu te mișca. Stai jos. Uită-te la mine!
‎Stai jos și nu te mișca. ‎Te descurci grozav.
‎La ce școală înveți?
‎Au simptome? Cheamă încă o ambulanță.
‎- Trei în total? ‎- Da. Vin repede.
‎Solicităm încă două ambulanțe. ‎Avem încă doi pacienți.
‎Au venit, Kris. Sunt aici.
‎Încearcă să te liniștești. ‎Nu-ți face griji.
‎Avem grijă de tine.
‎Sună-ți părinții.
‎Ești cu noi.
‎Vicky, măsoară-i tensiunea.
‎- Gata! ‎- Să mergem.
‎Trebuie să meargă la traumatologie. ‎Acum! Trebuie să plecăm.
‎Putem pleca imediat?
‎Strânge-mă de mână, dragule.
‎Te simți bine? Te doare aici? Dar aici?
‎CENTRUL MEDICAL COHEN PENTRU COPII
‎PAVILIONUL BLUMFELD PENTRU FAMILIE
‎M-am trezit înainte de 5:30 ‎în fiecare zi, aproape 20 de ani.
‎Când eram rezident, mă trezeam la 4:00.
‎Beau o cafea cubaneză
‎și-mi încep treaba.
‎Nu mai știu, ce nume i-ați dat?
‎- Ați ales un nume? ‎- Elliana.
‎Elliana? Bine.
‎Vorbesc cu echipa, ‎îi verificăm informațiile medicale,
‎apoi mergem în sala de operație.
‎Nu e decizia finală,
‎dar aș face o toracotomie ‎pe partea dreaptă și apoi...
‎cel mai probabil, punem o plasă, ‎în funcție de mărimea defectului.
‎Nu folosim microscopul. ‎O facem direct, copilul e destul de mare.
‎Bine.
‎Reparăm o hernie diafragmatică
‎la un bebeluș prematur de două kilograme,
‎care are mai puțin de o săptămână.
‎Supraviețuirea nu era sigură ‎când s-a descoperit afecțiunea.
‎S-a descoperit o gaură ‎în diafragma bebelușului,
‎înainte să se nască, la o ecografie.
‎Văd o mare parte din ficat în torace,
‎și intestinele, în aceste găuri gri.
‎Inima a fost împinsă afară din torace, ‎în partea cealaltă.
‎Treaba noastră e ‎să împingem totul la loc în abdomen
‎să facem loc pentru inimă și plămâni, ‎ca să poată funcționa,
‎astfel încât să putem dansa ‎la nunta ei cândva.
‎Spune: „Pa mami, pa tati! ‎Mă întorc repede.”
‎Ne vedem curând.
‎Aici ambulanța 99, am un traumatism. ‎Timp de sosire estimat: opt minute.
‎Bărbat, 11 ani, cu traumatism cranian, ‎ca urmare a unui accident auto.
‎Are un hematom mare ‎în zona lobului frontal.
‎Pare letargic, dar e alert și orientat.
‎Arată-mi cucuiul.
‎Ține ochii deschiși.
‎Nu e alert.
‎Credem că are nevoie ‎de îngrijire imediată.
‎E un copil. Vrei să se simtă în siguranță. ‎E înfricoșător pentru ei.
‎În capul lor e multă agitație.
‎Încercăm să-i ținem calmi,
‎dar oricât le-ai explica situația,
‎nu se simt bine între sirene, poliție ‎și oamenii străini care le vorbesc.
‎Încerc să ajung în siguranță la spital
‎și sper să nu aibă nicio problemă.
‎Încearcă să rămâi treaz. ‎E posibil să ai o contuzie.
‎Ține ochii deschiși.
‎Te descurci. E bine.
‎SPITALUL UNIVERSITAR NORTH SHORE
‎Jennifer a intrat în comă ‎după o insuficiență hepatică fulminantă.
‎Ficatul se oprește, nu mai funcționează.
‎E pe masa de operație chiar acum.
‎Dacă transplantul nu se face ‎destul de repede,
‎i se creează presiune în craniu.
‎Creierul îi poate ieși din craniu.
‎Pacientul nu-și mai revine. ‎Ori rămâne cu leziuni cerebrale,
‎ori, cel mai probabil, moare.
‎Din fericire, am găsit un ficat.
‎Timpul trece. E o cursă contra cronometru.
‎- O zi bună! ‎- Mulțumesc.
‎Mergem în alt stat să aducem un organ.
‎Povestea donatorului ‎nu e frumoasă niciodată.
‎Mereu e cineva care, din păcate...
‎În acest caz, e cineva care, din păcate, ‎e în moarte cerebrală.
‎Familia a fost suficient de curajoasă ‎și de altruistă
‎și a zis că vor să doneze organele.
‎Doamna nu e bine deloc. ‎Starea ei s-a deteriorat rapid.
‎Procentul de donatori sub 35 de ani
‎morți din cauza narcoticelor e...
‎Cât, 75%? Depășește cu mult traumatismele.
‎Oamenii au stat acasă, ‎consumul de droguri și alcool a crescut.
‎Încercăm să obținem ceva bun din ceva rău.
‎SPITALUL LENOX HILL
‎INTRARE AMBULANȚE
‎Dacă te gândești la creier, ‎e fixat într-un craniu rigid.
‎Asta e o cutie. ‎Avem o regulă foarte simplă.
‎Există doar trei lucruri în cutie. ‎Lichid cefalorahidian, creier și sânge.
‎Oricare și-ar mări volumul, ‎totul se întâmplă în cutia fixă.
‎În general, ‎tumorile cerebrale sunt urgențe.
‎Pacienți sunt în pericol de moarte, ‎contra cronometru.
‎Trebuie să eliminăm tumora, ‎fiindcă le poate presa creierul.
‎Urgența e să ne asigurăm ‎că pacientul începe tratamentul imediat.
‎- Dr. Dennis! ‎- Dr. Boockvar, o plăcere, ca de obicei.
‎- Omul meu! ‎- Arată bine.
‎- Cum a fost noaptea? ‎- Bine, m-am odihnit.
‎- Am dormit, am meditat, a fost bine.
‎- Cum meditezi? ‎- Fac Qigong când am timp pentru mișcări.
‎Fac exerciții de respirație, ‎mă rog puțin, cam așa ceva.
‎Vom fi face exerciții de mindfulness ‎în sala de operații.
‎Facem asta înainte de fiecare operație. ‎O să ai o clipă de meditație în plus.
‎Mulțumesc mult.
‎Toată lumea se roagă pentru tine, Marcos.
‎Asta e pentru Marcos. O să-i placă.
‎- E un tip drăguț. ‎- Cel mai drăguț.
‎Face doar ceea ce trebuie
‎și are parte de cel mai rău ‎dintre cancerele umane.
‎E îngrozitor.
‎CENTRUL COHEN MEDICAL PENTRU COPII
‎Nu înțeleg de ce... ‎Armele sunt foarte periculoase.
‎Și...
‎poți să ajungi așa.
‎Era cu prietenii. Din câte știu, ‎se întâlniseră să socializeze.
‎Nu am informații. Nu știu dacă s-a tras ‎la întâmplare dintr-o mașină...
‎E tot ce știu acum.
‎Dacă o să ai grijă de Josh, ‎pot să ți-o prezint și pe mama lui.
‎Da.
‎Are mai multe răni prin împușcare,
‎a fost stabilizat inițial ‎și are abdomenul deschis.
‎Poate că îl putem închide. ‎Dacă nu, aruncă o privire.
‎Dacă ai nevoie de mine, anunță-mă și vin.
‎- Charlotte, e pregătit? ‎- Da. E deja sedat.
‎Bine. O să vorbesc cu mama lui.
‎Bună, mamă!
‎O să deschidem abdomenul. ‎E deja deschis, dar o să scoatem bandajul.
‎Curățăm sângele, ‎verificăm stomacul, ficatul, diafragma,
‎să vedem că reparațiile sunt intacte.
‎Oprim orice sângerare suplimentară.
‎Știm că iese sânge din abdomen prin dren.
‎Vrem să fim siguri că nu ratăm nimic, ‎după care aplicăm alt bandaj.
‎O să reziste. Vedem foarte multe răni ‎prin împușcare în tot orașul.
‎O să supraviețuiască.
‎- E un luptător. ‎- Așa e.
‎O să avem grijă de el.
‎Joshua a fost împușcat de mai multe ori.
‎Acum luptă pentru viața lui.
‎Multe gloanțe nu rămân în corp.
‎Îți lovesc organele și apoi ies.
‎Asta vedem de obicei.
‎Cum să trăiești într-o societate ‎în care ești mereu în pericol
‎să fii victima violenței armate?
‎Aici sunt răni de glonț?
‎De aici provin rănile diafragmei, ‎splinei, ficatului și stomacului.
‎Are mai multe răni de glonț peste tot.
‎Sunt prea infectate?
‎Da sunt prea infectate.
‎Când am ajuns cu copilul la Urgențe, ‎mama lui îl aștepta acolo.
‎Asta l-a făcut să se simtă mai bine.
‎Te întorci la ambulanță ‎și aștepți următorul apel,
‎dar te întrebi întruna ‎ce s-a întâmplat cu pacientul.
‎Nu vedem rezultatele, ‎nu știm dacă au plecat acasă.
‎Când e vorba de copii, ‎apelurile sunt întotdeauna dificile.
‎Sunt foarte vulnerabili.
‎Mereu pui la suflet.
‎Mai ales acum.
‎- Ești palidă, te simți bine? ‎- N-am nimic.
‎Spune-mi dacă nu te simți bine.
‎N-am nimic. Simt că vrei ‎să-mi pui o perfuzie.
‎Da. Vreau să te hidratez repede.
‎- Da? ‎- Da.
‎Dispeceratul către transporturi. ‎Echipa de transplant a decolat.
‎Durata zborului: ‎o oră și unsprezece minute.
‎Încercăm să vedem cum ne sincronizăm.
‎Nu facem nimic cu pacientul primitor,
‎până când nu vedem ficatul ‎și știm că e bun.
‎Ficatul poate fi menținut 14 ore. ‎Preferăm să fie mai puțin de zece.
‎E mai bine dacă e transplantat mai repede ‎și primește sânge.
‎O să luăm ficatul ăsta.
‎Altcineva va lua inima, ‎pancreasul și rinichii.
‎Trei echipe trebuie să lucreze împreună ‎pentru prelevarea organelor.
‎Dar fiecare își va face treaba lui, ‎n-o să ne stăm în cale.
‎E un zbor de o oră și douăzeci de minute,
‎plus drumul până la spital ‎și apoi întoarcerea la spitalul nostru.
‎Acestea sunt constrângerile de timp.
‎Trebuie să reducem timpul cât putem, ‎prin orice putem controla.
‎S-a întâmplat să aterizăm ‎și să nu fie mașina disponibilă.
‎E nevoie de planificare cu coordonatorul, ‎ca să fim siguri că totul merge bine.
‎- Ne-au adus la alt aeroport. ‎- Ce s-a întâmplat?
‎Știe cineva cât facem până la spital?
‎- Nu știu. ‎- Întrebăm ambulanța.
‎Salut! Intrăm mai târziu ‎în sala de operație, la 12:30.
‎Una din celelalte echipe întârzie.
‎Vă țin la curent cu situația.
‎Timpul e o problemă ‎când lucrezi cu multe echipe.
‎Față de insuficiența renală, ‎unde există dializa,
‎nu există „dializă hepatică”.
‎Nu există substitut pentru ficat, ‎doar transplantul altui ficat.
‎Dra Perez e în comă hepatică.
‎Nu poți sta în comă hepatică prea mult.
‎Am făcut incizia.
‎Aspirație aici.
‎Sângerează abundent.
‎A curs mult sânge.
‎Poate să apară o hernie a creierului.
‎Avem plase mai mici?
‎- Ce grosime, un milimetru? ‎- Da, pentru un prematur de 1,8 kg...
‎Orificiul e mare, ‎în raport cu mărimea bebelușului,
‎dar în realitate e o mică deschidere.
‎Vom lucra în echipă, ‎anestezist și chirurgi,
‎fiindcă o să apăsăm inima, ‎plămânul și ficatul.
‎Asta poate afecta sistemul circulator, ‎punându-i copilului viața în pericol.
‎Trebuie să fac ceva cu brațul.
‎Deschidem toracele aici,
‎ca să putem roti ficatul, ‎din zona asta către abdomen.
‎Aici nu e ficat acum.
‎Asta e o problemă la o operație ca asta.
‎Nu poți face RMN-uri ‎și tomografii ca la adulți.
‎Nu știu exact ce voi găsi.
‎Intrăm în torace. Am intrat.
‎Facem puțin loc.
‎Iată un lucru neobișnuit. ‎Deschidem toracele și vedem intestine.
‎Nu-mi place ce văd, ‎nu vreau să le deteriorez.
‎Încerc să văd ‎dacă le pot da puțin la o parte,
‎fără să pun prea multă presiune pe inimă.
‎Încerc să împing conținutul în abdomen.
‎Iată inima.
‎Dă-mi încă un tampon ca ăsta.
‎Apăsăm pe plămâni și pe inimă. ‎Spune-ne dacă trebuie scos.
‎Să începem să desfășurăm ‎ce se poate. Puțin aici.
‎Încerc să folosesc ficatul ‎ca să blochez intestinul,
‎atâta timp cât copilul suportă efortul.
‎Avem ceva mai lung dacă e nevoie?
‎Suntem privilegiați să-i ajutăm ‎pe cei care au nevoie în aceste momente.
‎Îmi trebuie ceva mai fin.
‎Am aflat asta când am început ‎să îngrijesc copii. E un nivel superior.
‎Când cineva îți încredințează copilul lui,
‎ai o responsabilitate uriașă, ‎dar și privilegiul de a face ceva
‎Asta m-a atras.
‎Nu doar salvezi viața cuiva,
‎dar, fiind un copil, ‎ai salvat o viață întreagă.
‎Credeam că toate sunt ‎în cadranul din dreapta-sus.
‎Principala problemă sângele ‎care încă mai curge
‎din abdomenul acoperit temporar.
‎Încă e foarte bolnav.
‎Bine. În regulă. Ai grijă.
‎Poftim.
‎- Inelele astea arată rău. ‎- E foarte rău. Parcă e tencuit.
‎Are o leziune hepatică destul de mare.
‎Nu văd nicio sângerare activă.
‎Nu te pripi. Ridică.
‎E unul și aici!
‎Trebuie să scoatem toate tampoanele. ‎Au oprit sângerarea.
‎Să nu stricăm mai mult.
‎Sângerează acolo. Vezi? E proaspăt.
‎Nu atinge asta.
‎Aspirație jos! Acolo.
‎- E o gaură? ‎- Da, încă una.
‎E mult sânge în abdomen.
‎Lăsăm tampoanele aici, ‎pentru a controla sângerarea hepatică.
‎Am spălat, am stabilizat ‎și revenim peste câteva zile.
‎Sperăm să iasă destul lichid ‎și să putem închide abdomenul.
‎După cum vedeți, e ferm.
‎Acoperim cu asta ‎pentru a detecta acumulările de sânge.
‎Sperăm să-și revină, ‎apoi vom putea închide abdomenul.
‎Asta sperăm să se întâmple.
‎SPITALUL LENOX HILL
‎Osul e îndepărtat.
‎- Frate! ‎- Arată de parcă se micșora.
‎- Parcă facem cranioplastie. ‎- Da...
‎Marcos...
‎Da.
‎Trimite asta la analiză, e ‎dura mater.
‎Tumora asta...
‎devine din ce în ce mai ciudată.
‎Nimic nu pare normal aici. Asta e tumoră.
‎Coborâți masa de tot, ‎o să lucrăm cu microscop.
‎E mult mai supărător ca înainte.
‎Cu ceea ce văd aici, ‎cu ce e în plămâni și pe scalp,
‎având în vedere cât de repede a crescut,
‎nu văd cum ar putea trăi ‎mai mult de 6-12 luni.
‎N-am realizat că boala ‎era atât de extinsă intracranian.
‎Brian, am făcut planul de zbor. ‎Începem coborârea.
‎Bine.
‎SPITALUL UNIVERSITAR NORTH SHORE
‎- Dr. Teperman? ‎- Da?
‎Au început prelevarea la 15:09.
‎- Bine, mulțumesc. ‎- Aspirație!
‎Mă sună din nou.
‎Bine. Minunat!
‎- Dr. Grodstein? ‎- Da, sunt aici.
‎Am vorbit cu dr. Winnick.
‎Pleacă de la spital în cinci minute.
‎E foarte stresant ‎să aștepți venirea ficatului.
‎Trebuie să sincronizăm operațiile.
‎Ficatul poate sta în afara corpului ‎un timp limitat.
‎Ne rugăm să-i rămână creierul ‎așa cum e acum
‎și să introducem rapid noul ficat,
‎ca să scadă presiunea din craniu ‎și să se trezească.
‎De ce întârzie atât dr. Winnick? ‎Nu știe că operăm?
‎Trebuie să-l ducem înapoi cât mai repede, ‎ca să-l coasă pe pacient.
‎Au început deja operația.
‎Odată ajunși, îl curățăm ‎și e gata, fără alte întârzieri.
‎- Au decolat? ‎- Nu încă.
‎N-avem niciun motiv să scoatem ficatul ‎până nu ajunge ficatul celălalt.
‎- Unde e Winnick? ‎- Uite aici!
‎Ne arată unde e avionul. Asta e aplicația.
‎Urmează să decoleze. N-au plecat încă.
‎Vântul bate cu 95 km/h la New York.
‎Înțeleg. Ei au întârziat, ‎iar noi am mers mai repede.
‎În mod normal, ‎după ce plec, se coase ficatul,
‎dar acum, nu există ficatul.
‎Am plecat.
‎Unii pacienți nu s-au mai trezit.
‎Te agiți, trimiți echipa, faci operația, ‎iar pacientul nu se mai trezește.
‎Salut!
‎Nimic. Încă nu au aterizat.
‎Suntem gata să scoatem ficatul. ‎Comandăm mâncare italiană?
‎CENTRUL MEDICAL COHEN PENTRU COPII
‎Arată foarte bine, la fel și închiderea.
‎Merge înapoi ‎la terapie intensivă, intubată.
‎Mulțumesc tuturor. ‎Sunt multe de aranjat. Mersi.
‎Pregătirea unui chirurg pediatru ‎durează vreo zece ani.
‎Între nouă și zece ani, ‎pe lângă cercetare și practică clinică.
‎Sunt mai mulți jucători de fotbal ‎decât chirurgii pediatri.
‎Mai aveți întrebări? ‎Scuze, nu știu dacă m-ați înțeles.
‎Nu știu dacă îmi înțelegeți accentul. ‎Accentul cubanez e dificil.
‎Am câștigat jumătate din luptă. ‎Acum trebuie să continuăm.
‎Da, e un maraton.
‎Nu e o cursă de viteză. E un maraton.
‎E ceva obișnuit ‎să nu meargă totul în linie dreaptă.
‎Cel mai probabil, ‎o să avem momente și bune, și rele.
‎- E limpede? ‎- Mulțumesc.
‎CENTRUL MEDICAL COHEN PENTRU COPII
‎SPITALUL LENOX HILL
‎Ce faci? Totul a mers bine.
‎- Putem merge acolo? ‎- Da.
‎Am îndepărtat chestia aia. ‎Arăta foarte urât.
‎Practic, am mărit deschizătura din os, ‎dar totul a fost reparat,
‎așa că nu se va vedea nimic.
‎Mă bucur că am mărit-o, ‎fiindcă acolo era o tumoră.
‎Iar tumora creștea în ambele direcții,
‎în afară, prin scalp, și în creier.
‎Am scos totul din creier.
‎Dacă e multă boală în altă parte,
‎trebuie să-ți spun ‎că asta îi va afecta supraviețuirea.
‎Totuși, i-am dat puțin mai mult timp ‎cu această operație.
‎Să sperăm că datele culese ‎de la patologie și genetică ne vor ajuta
‎să găsim o variantă eficientă.
‎- Vrea mult să trăiască. ‎- Știu.
‎Acesta a fost un pas înainte.
‎E un caz groaznic.
‎Mulțumim.
‎Dar se mai întâmplă și miracole.
‎Am văzut schimbări de situație ‎în unele cazuri
‎și mă rog să fie un astfel de caz.
‎Bucură-te de ceea ce a făcut.
‎Preluare transplant de la Republic, ‎pentru Spitalul Universitar.
‎FICAT ‎ORGAN SAU ȚESUT UMAN DONAT
‎Mulțumesc!
‎Aspirație, te rog!
‎Aaron e aici?
‎Ies din lift.
‎- Ridică. Ține asta sus. ‎- Nu pot, nu se mișcă.
‎- Mersi! Ne vedem acolo. ‎- Vii în spate?
‎Da, mă duc să mă schimb.
‎Ia te uită!
‎- Ai ceva mai fin? ‎- E esențial să nu-l scapi.
‎- Poftim! ‎- Mulțumesc!
‎E un ficat mare, Aaron.
‎E frumos. ‎Cam mare pentru ea, dar va fi bine.
‎E salvator.
‎Să verificăm ‎dacă nu ne-a scăpat vreun orificiu.
‎- Lew, ești gata? ‎- Da.
‎Haideți să-l scoatem încet.
‎Împinge.
‎Bine. Scoate ficatul.
‎E tare ca piatra.
‎Avea hepatită autoimună,
‎posibil înrăutățită de medicație.
‎Acesta e un ficat mort.
‎Poftim!
‎Scuze! Faceți loc!
‎Vin. Am nevoie de un prosop albastru.
‎Poftim!
‎Conectați asta!
‎Trec pe lângă asta după colț.
‎E un ficat mare!
‎Sunt destule noduri.
‎- Dacă eram navă, mergeam cu 40 de noduri. ‎- Suntem noduroși?
‎Irigație, vă rog.
‎Gata, oprește. Scoate-l.
‎Este...
‎Anulăm bypassul!
‎Totul e în regulă.
‎Ficatul e plin, e la locul lui, ‎cel vechi e afară.
‎Acum, trebuie să-și facă treaba, ‎să-i dea viață.
‎Vom afla imediat. ‎Întrebarea e: se trezește?
‎Așa... Să vedem dacă îi găsim familia.
‎Bună!
‎- Totul a mers foarte bine. ‎- Bine.
‎E clar că ficatul și stomacul ‎au fost foarte afectate.
‎Trebuie să așteptăm să-și revină ‎să-l vedem de la o zi la alta.
‎Peste câteva zile, reevaluăm, ‎curățăm, poate chiar închidem.
‎- Asta e bine. E o veste foarte bună. ‎- Da.
‎Și știm că există fragmente de glonț ‎în braț și în spartele inimii.
‎Va dura până ne vom da seama
‎ce probleme ar putea exista ‎pe termen lung.
‎Se luptă foarte bine, ‎iar noi vom fi alături de tine.
‎Am făcut o spălare.
‎E satisfăcător să poți ajuta ‎la îngrijirea unui astfel de copil,
‎dar e obositor să vezi ‎mulți copii nevinovați răniți de gloanțe.
‎Nu avem mereu șansa să salvăm o viață
‎sau să vedem pe cineva revenindu-și ‎după atâtea împușcături.
‎E încurajator să vedem ‎ceea ce am văzut noi azi.
‎Nu duci doar copilul într-o călătorie, ‎ci și pe părinții lui.
‎Din cauza anxietății părinților ‎când copilul lor e bolnav,
‎stresul atinge niveluri insurmontabile.
‎Te iubesc.
‎Sunt alături de tine.
‎Nu plec nicăieri, nu plec de lângă tine.
‎O să-ți fiu alături tot timpul.
‎Bună, frumoaso! Ce faci? ‎Să vedem dacă pot face asta fără...
‎fără să desprind totul.
‎Arată grozav.
‎Bine, prințesă!
‎După ce am crescut trei copii, ‎îmi amintesc cum se face asta.
‎S-a născut și nu eram siguri că va trăi.
‎Acum respiră singură, ‎radiografiile ei arată grozav,
‎inima s-a întors ‎acolo unde trebuie să fie.
‎Acea transformare, ‎acel sentiment de pace la o mamă
‎e lucrul care ne face să continuăm ‎și să mai facem astfel de operații.
‎E nevoie de succese, ‎fiindcă eșecurile sunt foarte urâte.
‎Sunt foarte obosit.
‎E incredibil!
‎Ce bine arăt!
‎Dr. Teperman, mi-ați salvat viața.
‎Sunt recunoscătoare familiei donatorului.
‎Această persoană ‎mi-a dat șansa să trăiesc.
‎Știu că le-a fost dificil ‎să ia decizia asta.
‎Erai bolnavă, nu te lăsam să mori.
‎- Ce mai faci? ‎- Bine, tu?
‎Bine, am terminat.
‎Da, slavă Domnului!
‎Asta-i bine. Cum a mers?
‎Bine, slavă Domnului!
‎Ajung repede acasă.
‎- Și micuțul nostru? ‎- Se mișcă mult. Îi e foarte foame.
‎Îi e foame.
‎- Ai grijă! ‎- Da. Te iubesc.
‎La sfârșitul zilei, mă gândesc ‎la toți pacienții pe care i-am avut.
‎Uneori, evaluezi în minte situația
‎și te gândești: ‎„Ce pot face diferit data viitoare?”
‎Asta te ajută să te relaxezi.
‎Astfel, când ajung acasă, ‎nu duc problemele acolo.
‎Acolo, e timpul pentru familie.
‎Bună, ‎papi,‎ ce mai faci?
‎Ce face băiatul meu?
‎Aici ambulanța 88,
‎avem o femeie însărcinată, ‎care se plânge de sângerare vaginală.
‎Nu vorbește engleză. O rudă ne-a spus ‎că era conștientă la momentul apelului.
‎O ducem la Lenox Hill, la Urgențe.
‎Cod trei.
‎CANCERUL LUI MARCUS S-A RĂSPÂNDIT RAPID.
‎EL A MURIT ‎LA CÂTEVA SĂPTĂMÂNI DUPĂ OPERAȚIE,
‎ÎNCONJURAT DE FAMILIA LUI IUBITOARE.
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu