Tohle je podruhé, co se pokusila překročit hranici.
Poprvé je vyhodili.
Ale rozhodli jsme se přijet do této skvělé země.
Jste v pořádku?
- Už jsme skoro tam. - Tak jo.
Zdravím, jsem doktorka Macriová. Familia?
Ano.
Dobře, mluvíte španělsky?
- Ano, radši španělsky. - V pořádku.
Co se stalo?
Říkala, že krvácí.
- Ano, prý šla na záchod. - Kolik týdnů je těhotná?
- Je už pět měsíců těhotná. - Pět měsíců.
Vitamíny? Už brala...
Ne, nebrala vitamíny, protože právě přišla z Hondurasu.
Doktorko, právě překročila mexickou hranici.
Panebože.
Nebojte se.
Buďte v klidu, ano?
Uděláme, co je třeba, a zjistíme, jak na tom dítě je.
Uděláme rychle ultrazvuk, abychom dítě prohlédli.
Podíváme se.
Zkusíme změřit tep plodu.
Zkusíme tady najít srdce. To je ono. Jo.
To je srdce.
Zní dobře.
Takže dítě má dobrý tep.
Vypadá to, že s dítětem je všechno v pořádku.
Dobře.
Z které že jste země? Z Hondurasu.
Ano, z Hondurasu.
A kolik dní sem šla pěšky?
No, trvalo jim 20 dní se sem dostat.
Nevidím žádnou krev.
Žádná krev.
Tak jo. Bien. Está bien.
Zavoláme na gynekologii a pošleme vás tam.
Do jiné nemocnice.
Dobře? Dobře. Está bien.
Nejlepší pro ni teď je jet na předměstí, nechat se vyšetřit v porodnici,
zajistit tak vše k tomu, aby ona i dítě byli v pořádku.
Soucítím s nimi, pro rodinu musely být
tyhle dva týdny moc těžké, takže je třeba je ujistit, že dítě je v pořádku.
- Tak jo, jede pryč? - Jo. Může odjet.
Pojďme myslet pozitivně.
Všechno dobře dopadne. Nebojte se.
Tak jo.
Páni.
Překročila hranici dva...
- Pěšky přes mexickou hranici? - Pěšky. Z Hondurasu.
A trvalo to 20 dní?
Jo, v těhotenství.
Můžete si toho spoustu domýšlet
podle toho, co vám o sobě řeknou.
A nakonec s nimi strávíte jen chvilku, abyste s nimi navázali kontakt.
To je na pohotovosti největší výzva,
vžít se do jejich situace, i když to vlastně úplně nejde,
ale snažit se co nejvíc vžít do jejich kůže.
To podle mě péči zlepšuje a oni se díky tomu cítí lépe.
Sbohem a hodně štěstí!
Děkuji.
Tak jo.
POHOTOVOST: NYC
NEMOCNICE LENOX HILL, NORTHWELL HEALTH SANITKY
4. DÍL – NÁROČNÁ CESTA DO AMERIKY
Tohle je v noci vždycky tak hezké.
Nebude ten výhled znát, ale vezmeme ji sem.
Bude tohle panorama znát. Kdo by ho nechtěl znát?
No tak.
Nebude znát Prospect Park.
Bude znát Brooklyn.
Budeme sem jezdit.
Nevím, proč si pořád myslíš, že ne.
Moc se těším!
Tohle bude fakt zklamání, jestli nenajdeme klíče.
- Panebože. - Ne, mám je.
- Fakt je máš? - Někde je mám.
Panebože, Lorey. Ty je nemáš, co?
Panebože.
Stupňujeme očekávání.
Otevřel jsem okno v ložnici. Hned se vrátím.
Lorey, ne.
Je to náš dům. Vlezu tam oknem.
Ne! Prosím...
- Co tak najít ten zatracený klíč? - Nevím, kde je.
Tak jo... Jsou to ty klíče?
Budeme skvělí rodiče. Skvělí.
Fajn.
Ahojky.
- Díky, že ses k nám vloupal. - V pohodě. Poprvé, první noc.
Panebože.
Jsem mnohem nadšenější než dřív. Tady to je.
Bože, to vypadá fakt skvěle!
Je potřeba ještě doladit rohy a tak, ale to je jen pár hodin práce.
- To je úžasný. - Pěkně to uschlo.
- Moc se mi to líbí. - Postýlka bude tady.
- Jo. - Kde bude houpací křeslo? Fajn.
- Přebalovací stůl tamhle? - Ano.
Nevím, proč je tak překvapivé, že budeme mít malé dítě.
Jo, pořád jen: „Je jen takhle velká.“
„Páni, její míry odpovídají 8. percentilu.“
No vždyť já jsem celý život na 8. percentilu.
Kdyby to tu nebylo připravené, tak bych byl nervóznější,
ale teď když víme, že se termín blíží, víme, že je na cestě,
tak aspoň máme místo, kde budeme všichni doma.
- Takže... - Jo, nebudeme bezdomovci v autě.
Jo, je to dobrý pocit.
Ulevilo se mi, jsem natěšený, je to hodně...
Nevím. Je to hezké.
- Jo. - Je to dobré.
Tohle je naše první noc v novém domě.
Jo!
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
RODINNÝ PAVILON BLUMENFELD
Byl na prahu smrti.
Posádka sanitky, která ho přivezla, myslela, že to nezvládne.
Naštěstí mu doktoři na JIP
a kardiolog dokázali zachránit život.
Je připraven odjet domů s rodinou, která právě přijela z Pákistánu.
A na jiném místě a v jinou dobu by tu už nebyl.
Jeho srdce nefunguje, v tu dobu ani nedýchá.
To pro mě byla strašlivá chvíle.
Ale teď jsem moc šťastná.
Doktoři, sestry, personál, všichni nám moc pomohli.
Skvělé. To jsem rád.
V své zemi jsem takovou lidskost nezažil.
- Jste oba z Pákistánu? - Ano.
Já jsem z druhého konce světa. Moje rodina je z Kuby.
- Z Kuby? - Jo.
Podle mě má dobrý start do života.
Má štěstí na dva skvělé rodiče, jako jste vy. To každé dítě nemá.
Jako dítě imigrantů, kteří sem přišli bez ničeho,
protože jim všechno sebrali,
jsem svým rodičům vděčný
za tu příležitost, že jsem mohl tohle dokázat.
Můj otec zemřel před 20 lety na infarkt.
Můj smysl pro to, co je a není správné, že se cítím být povolán sloužit ostatním,
to je něco, v čem mi šli příkladem oba moji rodiče.
Má to silné kořeny v jejich náboženské identitě
a v tom, co je pro nás jako pro rodinu důležité.
Teď se ohlížím a říkám si: „Páni, takové dary,
takový způsob porozumění světu,“ ať už jde o jinou kulturu nebo jazyk.
Jako doktorovi mi to moc pomáhá.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Jak se cítíš, lásko?
Dobře.
Zkoušela jsem empanadas z Mama's.
Kuřecí fajitas. Je to fakt dobrý.
Kdo dělá nejlepší empanadas?
- Honduras. - Honduras?
Však víš, Honduras?
Viděls mě a řekl sis:
„Taková krásná honduraská žena. Tu si musím vzít.“
Medik 99. Mám převoz do Cohenova centra.
Roční holčička.
Zavolám ti pak, ano?
...vysoká teplota, nechutenství, zvracela.
Okamžitý převoz. Tohle je kód 3.
To nic. Hele, máma je tady.
Jsem tady, Darlyn.
Muy bien!
Vedeš si skvěle.
- Můžete jít sem. - Díky.
A ta taška je tamhle, že?
Tak jo.
Tohle ji zabaví.
Dobře. Poslouchej.
Ahoj, jmenuji se Kristina.
Můžete mi ve španělštině říct,
co se dítěti stalo, od začátku?
Od pondělí jí není dobře.
Začala mít na těle červené skvrny.
Teď jsou fakt červené a velmi zanícené.
A moc ji to bolí. Těžko se s tím vyrovnává.
Chápu. Gracias.
NEMOCNICE LENOX HILL
Ty ses postřelil?
- Ne. - Co se stalo?
Omylem mě střelil strýc.
Ukazoval mi svou zbraň, vstal jsem
a pak jen vím, že mě střelil do zad.
Bohužel zapomněl na poslední náboj v komoře.
A bylo to. A můj život se změnil.
Cítil velkou vinu, ale odpustil jsem mu.
Co to bylo za zbraň?
Byla to Beretta.
- Máte zbraně? - On má jednu.
- Vy taky? - Jednu mám taky.
Poslyšte, jsem odhodlaný zase se vrátit do normálu.
Nepřipadá v úvahu, že bych zůstal zmrzačený.
Myslím, že Bůh mi dal tuhle výzvu a svěřil mě do vašich rukou...
Nechci vás zklamat. Nesnáším zklamání.
- Hlavně, aby se operace uskutečnila. - Uskuteční se.
Jestli se uskuteční, budu chodit.
Tohle je hrozné.
Zázraky neumím.
Nedokážu mu zase vrátit hybnost.
Myslím, že to očekává.
Střely. Být natrvalo kvadruplegik je otřesné.
To je prostě... máte zničený život.
Kulka udělala to, že takhle vešla zepředu,
prošla touhle fazetou, prorazila laminu a pak vyšla ven,
to vidíte tady.
Takhle dojde k tomu, že kulka uvolní tolik energie, že mícha oteče.
Je to jako podlitina.
Nejdřív jsme nechtěli operovat, protože měl čerstvou střelnou ránu.
Ale chtěl jít hned kvůli rehabilitaci, takže uděláme spondylózu.
Je to těžké. A doktor Langer to napraví.
Věřím tomu. Dostaneme se z toho.
- Ano. Na sto procent. - Sto procent.
Buďte rádi za to, co máte.
NEMOCNICE LENOX HILL
NEMOCNICE HUNTINGTON
Ťuk, ťuk.
- Ahoj. - Zdravím.
- Zdravím, Mackenzie. - Zdravím.
Řeknu vám něco o monitorování.
Víte, že vám vyvoláváme porod, protože je dítě malé,
problém ale je, že na vyvolání dáváme několik dávek
látky zvané Cytotec.
Dítě tolerovalo jen dvě dávky a pak mu klesla tepová frekvence.
Při každé kontrakci dítěti tepová frekvence klesne.
Ve vaší situaci, s přihlédnutím k vývoji
budeme pokračovat císařským řezem.
Dobře.
Vím, že chcete normální porod,
ale tohle má teď svůj důvod a brzy se do toho pustíme. Ano?
Proto vám nedáváme žádné léky.
Nepodáváme léky, protože to sledujeme
a vidíme u dítěte ten pokles při stresu.
Víte, o čem mluvím? Jste sestra, znáte to.
Jestli chcete, můžu vám to ukázat na monitoru.
Ne, viděla jsem to, když byli všichni pryč.
Ano. Jste chytrá.
Rizika. Jaká jsou rizika?
Je zde riziko infekce, krvácení,
může dojít i k plicní embolii.
Také může být potřeba transfuze krve.
V případě ohrožení života,
dovolíte mi udělat vše, co bude nutné pro záchranu vás a dítěte?
Rozhodně.
Smíme vám dát krevní transfuzi, kdyby to bylo nutné?
- Rozhodně. - Dobře, drahá. Bude to dobré, věřte mi.
Věřím vám.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Usnula.
Jo, myslela jsem si, že v sanitce usne.
Jo, ve dne ani v noci nespala.
Sí.
Tohle je pohotovost.
Chcete pomoct s registrací?
- Zdravím, to je máma? - Ano, to je máma.
Najdu vám deku pro dítě.
Děkuji.
Snad všechno dopadne dobře.
- Díky moc. - Kvůli pomáhání tu jsme.
Ahoj, Darlyn!
Přišla jsem sem v roce 2009 ze Střední Ameriky, z Hondurasu.
A roku 2012 jsem nastoupila ve zdravotnictví.
Začala jsem dělat svou vysněnou práci.
Víte, v mé zemi je těžké se jako žena prosadit,
v téhle činnosti, se sanitkou a tak.
Ale tady jsem mohla pracovat v sanitce,
dali mi pozici, ve které dělám to, co je mi vlastní.
Byla tak milá, že? Tak rozkošná.
- Připomíná mi sestřenici. - Ano?
Mám sestřenici s Downovým syndromem. Je moc roztomilá.
- Vyrostla tady nebo v Hondurasu? - V Hondurasu. Dívej. To je Fabiola.
- Ach! Je roztomilá. - To jsme my jako děti.
- To jsi ty? Tys měla teda vlasy! - Jo, já.
- Je rozkošná. - Jo.
Byla moc rozkošná.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
NEMOCNICE LENOX HILL
Joe, jsi v pohodě?
- Jo. - Řekni mi kdy.
Já můžu.
Ahoj, Joey.
Jste můj hrdina.
Ne, vy jste můj hrdina.
Nemůžu se dočkat.
Nechci, abyste byl zklamaný, když...
Nemyslím, že na tom budete po operaci lépe...
Budete na tom stejně... hned potom.
Bude mi líp.
Sundejte ten límec. Nahoře to bude lepší.
Tohle je úžasný.
Ještě jsme nic neudělali.
Jak to děláte?
Je to úžasný.
Uvědomíte si pak, co je důležité.
Všechno bude v pořádku. Věřím tomu.
Díky Bohu máme velkou podporu.
Raz, dva, tři.
Je to bojovník.
Jeho matka zemřela, když mu bylo sedm let.
Přišel do Ameriky v deseti.
Je urputný.
Všechno se vyřeší.
Tudy vyšla kulka ven.
Vstoupila do krku v pravé zadní části a vyšla ven v levé přední částí.
Joeovi je 40, má dvě děti, ženu, velkou rodinu.
Myslím, že je z Ukrajiny. Jako celá jeho rodina.
Je to samozřejmě smutné.
- Uděláme, co budeme moct. - Jdeme na to.
Trochu se za něj pomodlíme.
Hluboký nádech.
A výdech.
Tak jo, jdeme na to.
Držte se tady nahoře u kosti.
Tady je ta fazeta, mezi čtvrtým a pátým.
To je ta zlomenina.
Celý tenhle kostní výběžek je zlomená kost.
Dám tam teď úlomky kostí.
Rozdrtíte to, Done? Prostě to rozdrťte.
Tyhle tady?
Kulka prostě prorazila celou laminu,
což je část zadní strany páteře.
My se teď dostaneme k zadní části páteře
a v podstatě do fazety zavrtáme malé šroubky, takže...
Bude to něco jako svorka, co udrží vše pohromadě a zabrání pohybu,
což nám umožní sundat objímku z toho výběžku, co spravujeme.
Nádhera. Jo.
Vezmu si ten šroub.
Ten je dobrý, brácho.
- Vypadá to dobře? - Jo.
Možná se mu některé funkce vrátí.
Nedošlo k přerušení míchy, ani tam netlačí žádný velký kus kosti.
Tohle je opak. Byla to jen síla,
ta energie kulky, co zasáhla páteř
a přenesla se na míchu, takže má takový otřes míchy.
Nechci nic slibovat, aby nebyl zklamaný.
Vyfoť to.
Ale má šanci.
Díky všem.
Není to snadné. Má dvě děti. Je to strašně smutné.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj, bratře, jak je?
Nechceš si promluvit? Obejmi bratra. Víš, že tě mám rád.
- Jsi dobrý bratr, víš to? - Ty jsi dobrý bratr.
Můžu ti říkat bratře? Může tak běloch říkat černochovi?
Jo, máme stejného Otce na nebi. Bůh nerozlišuje barvy.
Jenže my nejsme v nebi.
Ne, jsme tady dole, tady dole je peklo.
Zdravím. Jak se máte?
Teď tedy Joshovi pomůžeme udělat další krok.
Doufám, že otok zmizel a že budeme moct zavřít břicho,
což je pro něj důležitý krok, kvůli zotavení a další péči.
Má štěstí, že je naživu. Když ho postřelili,
báli jsme se, že mu nebude pracovat mozek,
protože na tom byl zle a měl zástavy.
Během víkendu se občas probudil, dělá různé věci.
Zdá se, že tam opravdu je.
Podíváme se na to.
Zdá se, že tu teď nic nekrvácí. A tohle je z třetiny zaplněné krví.
Pokusíme se odsát tu krev.
Skvělá zpráva je, že teď zřejmě nekrvácí.
- Vypadá to dobře. - Chcete to umýt?
Zavíráme to. Chceme uzavřít břišní stěnu.
Musíte být opatrní. Nechceme, aby se nám do stehů dostala střeva.
Je to šílené. Za dvě sekundy se dá zničit život
a nám trvá týdny a hodiny práce, když se to pokoušíme spravit.
I když jsem na tým hrdý, myslím i na to,
proč ten tým potřebujeme, co se to děje?
Když jsem začínal jako mladý chirurg, bylo to vzrušující.
Běžel jste, když přivezli úraz,
pomáhal jste s léčbou, všude krev. Pro mladého člověka je to vzrušující.
Teď po těch letech už vidíte, jaká je to tragédie,
a vídám jich hodně.
Tenhle typ tragédie je charakteristický pro Ameriku.
Ve zbytku světa nepřemýšlí, kolik dětí a mladistvých
o víkendu zas postřelí.
Všichni máme svoje problémy,
ale kvůli přístupu ke zbraním jsou ty problémy smrtící.
Ty jsou protiskluzové?
Ty jsou v pohodě. Můžete si je nechat.
Dobře. Teď vás tedy připravíme.
Dáme tam závěsy a budeme připraveni na všechno.
- Jak se jmenujete? - Lorey.
Lorey, přijdete na konci. Posadíte se s námi u hlavy.
Tohle je antacidum. Hoďte to do sebe jako by to byla tequila.
- Jdu na to, jo? - Do toho.
- Zvládla jste to dobře. - Je to profík.
Uvidíme se tam. Jdu to připravit.
Říkáme tequila, ale chutná to spíš jak Jägermeister.
Nějaké otázky?
Ne, vše jste mi řekl. Díky.
Děkuji.
- Jak se jmenujete, doktore? - Jonathan.
- Jonathan Oster. Jako mixér. - Jonathan. Moc vám děkuji.
S Loreym jsem chodila už na střední.
Byl to takový divoký, letní románek. Já byla starší.
Připravovala jsem se na vysokou a pořád jsme byli v kontaktu.
Už se s ní uvidím.
Ani nedokážu říct, jakou je mi můj muž oporou.
Nejenom v téhle době, ale i mnohokrát předtím,
protože jsem byla i dost nepříjemná,
ale on mi vždycky připomněl, že taková nejsem.
Lorey se znal s mojí mámou a byli si blízcí, než zemřela.
Poslední polibek na bříško.
Nemůžu se tě dočkat.
Snad neomdlím. Aby mě nesbírali podlahy.
Přísahám Bohu...
Neboj. Nalil jsem do sebe spoustu vody.
- Budeš v pořádku. - Já vím.
Budeš úplně v pořádku.
Já se nebojím.
Můžeme jít.
Můžeme? Tak jdeme.
Tak jo. Jdeme na to.
- Lorey, vezmeme ji dozadu. - Ano. Hned teď? Panebože.
- Moc tě miluju. - Moc tě miluju.
Budeš úžasná.
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Tak jo.
Připravit, pozor, teď.
- Zavoláme, až budeme připraveni. - To zní dobře.
Postarejte se o něj.
Prý se máte postarat o mě.
Císařské řezy se dělají denně. A teď ho dělají nám.
- Připraveni? - Připraveni.
Hej. Všechno šlo dobře. Jste v pořádku?
- Ano, moc děkuji. - Určitě?
Díky moc za všechno.
Menší dobrou zprávou je, že když nahoru přiložili elektrody,
můžeme stimulovat míchu odshora dolů
a nějaká elektřina prochází,
což znamená, že ty spoje nejsou přerušené.
Nemůžu vám říct, že se určitě uzdraví,
ale každopádně existuje spojení mezi jeho mozkem, nohama a rukama.
A to je dobré. Má malou motorickou funkci, při stimulaci.
Takže jsem opatrně optimistický a znamená to, že se může zotavit.
Díky moc za všechno.
Joey. Vaše žena Monalisa je tady.
Jsem tady, Joey.
Ano? Usmívá se.
Jo. Je v pořádku, probouzí se.
Vidím, jak je to pro ni těžké. Dalo jí to dost zabrat.
A protože mají velkou rodinu, je toho na ni hodně.
Takže se prostě uvidí.
Doufejme, že...
Je to věřící člověk, takže se o něj jeho Bůh dobře postará.
Mami, nechcete se přidat? Budeme rádi.
Řekl jsem jí dobrou zprávu, že jsme mohli zavřít břicho.
Šlo to hezky k sobě. Tkáň vypadala zdravě.
Nic se nemusí znovu operovat nebo odstranit.
Hned jak se vyndá dýchací trubice, budeme chtít, aby vstal.
Chceme zkusit, aby se jeho tělo hýbalo čím dál víc... normálně.
Brzy se spojíme.
- Děkuji. - Není zač.
Operace proběhla skvěle.
Tvůj bratr se na tebe ptal.
Taky tety a strýcové.
Všichni říkali, abys byl silný,
že to zvládneš.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Jo, sedí na křesle A. Je to prostě pacient,
kterého měl na starost předchozí tým
a který tu bohužel zůstal.
Nevíme, co s ním. Nějakou dobu je bez domova,
ale většina útulků vás nevezme s vozíkem nebo chodítkem.
Některé jsou dost přísné. Nedovolí ani hůl.
Pacient si nic z toho nevybírá.
Takže snad pro toho pána najdeme nějakou pomoc.
Zdravím, pane Coopere.
Haló. Pane Coopere? Já jsme dr. Macriová.
Co chcete dělat? Chcete jet na tuhle adresu na 43.?
Vrátit se do útulku.
Který to je útulek? Nemůžeme ho najít.
Je na rohu 49. a 3.
Takže poslední měsíc, kde jste spal?
Na ulici, slečno.
Na ulici. Máte pocit, že teď něco není v pořádku?
- Ano. - Není vám dobře.
Jo, je mi dobře. Jen chci odsud, chci jít do útulku.
Chcete se vrátit do vašeho útulku?
Jakéhokoliv. Cokoliv mimo ulici.
Zkusím zavolat jeho mámě, abych od ní získala informace.
Takže ho rozhodně nemůžete vzít k sobě a nežije s vámi už...
Chápu. A to bylo po tom, co ho srazilo auto?
Měl poranění míchy?
Dobře.
Bernarde?
Zdravím. Potřebuju se o vás dozvědět víc, kvůli útulku.
Ten vozík určitě potřebujete, že?
Operovali vám záda?
Operovali mi krk.
Ano? Dobře. Kde to bylo?
- U míchy, tudy. - U míchy?
Můžete se tu svléknout, abychom...
Když mi pomůžete.
Když vám pomůžeme? Jo, jasně.
Máme pro něj tepláky? Jako tepláky a mikinu?
Asi bude muset do Lenoxu, jestli neseženeme útulek.
Nemůžeme ho poslat takhle. To by nás neměli rádi, že?
Pane, přišel jsem vám pomoct se svléknout.
Oblékneme vás, ano? Mám pro vás nějaké oblečení, dobře?
Dobře, moc děkuju.
Je to neštěstí, ale v takhle velkém a zalidněném městě
je obrovská zdravotní nerovnost.
Jako lékařka na pohotovosti ty vrstvy vidím.
Vidím vše, od lidí se skvělou kvalitou života,
až po lidi, kteří každý den bojují o přežití.
Nefrustrují mě teď ani tolik pacienti,
jako spíš ten systém, co je nepodporuje.
Je důležité, aby se lidé jako on dostali na psychiatrii,
dostali tu správnou péči.
Abyste s poraněním míchy dostali správnou rehabilitaci.
Rozdíly jsou zřetelné a myslím, že pandemie je ještě umocnila.
Teď aspoň pořádně odpočívá.
Dej mi chvilku. Jen si s ním promluvím.
Hola, amor.
Ahoj, chybíš mi.
Cómo estás?
Bien, y tú?
Bien, bien. Jak se máš? Jak se cítíš?
Cítím se docela dobře.
Pořád se cítíš slabý?
Trochu ano, takový líný, slabý.
Ale zvládneme to.
Jo. Všechno dobře dopadne.
Ano, zlato.
Zastavím se po práci, ano?
To by bylo fajn. Chci vidět tebe a dítě.
- Zatím, zlato. Miluju tě. - Miluju tě, pa.
Můj manžel se necítil dobře
a musela jsem ho vzít na pohotovost.
Dělají spoustu testů, aby zjistili, co se děje,
dostal krevní transfuzi.
Cítím se tak...
Je toho na mě hodně.
Mám pocit, že všechno bylo...
Myslela jsem, že mám všechno pod kontrolou.
Chci, aby byl doma, ale chápu...
že se musí uzdravit kvůli dítěti.
Brzy se vrátí domů.
To nic. Budeš v pořádku.
V pohodě?
Jsem v pořádku.
Nejlepší pocit na světě, těsně před Dnem matek.
Nejlepší dárek ke Dni matek.
- To mi vrací máma. - Přesně tak.
Podle Michelle máme dobré místo.
Můžete se leknout.
Tohle je lokální anestezie. Na chvíli to zabolí. Hlavně vydržte.
Vydržte. To je normální.
- Promiňte. Nechtěla jsem tak nadskočit. - To nic.
To nic. To je tím, jak se dostává na místo.
- Je to jako reflex. - Nehýbat.
- V jedné noze cítím teplo. - Jo, zabírá to.
Ale jen na jedné straně.
Doufám, že to zabere na obě.
- Vedle mě. To je ono. - Dobře. Už se zahřívají obě strany?
- Ne, jen ta jedna. - Dobře.
Aha. Dobře, uvidíme, jak se to vyvine za...
Má už ukončených 38 týdnů.
Cokoli pod 39 týdnů se považuje za předčasný porod.
Jak se cítíte?
- Ochromeně a brní to. - Dobře.
U lidí jako ona, kdy dítě už v břiše neroste,
není důvod na něco čekat.
Takže pro dítě bude lepší, když se narodí.
Fajn.
Miluju práci na sále.
Vážně? Kdy si se mnou budete příště drhnout ruce?
- Vítejte. To se podívejme. Posaďte se. - Zdravím. Ahoj, zlato.
Ahoj.
- Ahoj, zlato. - Nemůžu hýbat nohama.
- Nemůžeš hýbat nohama? - Ne.
Kdo potřebuje hýbat nohama?
- Jak se cítíte? MacKenzie. - Nic necítím. Je mi dobře.
Je vám dobře? Někdo tu asi odvedl dobrou práci.
- Rozhodně. - Díky, doktore.
Jednou za čas mám kliku.
Tak jo. Řez.
Jsem tady. To je naše dítě.
To je naše holčička.
- Vedeš si dobře, lásko. - Já nevím.
Válíš.
Pořád nic necítím.
Jak si vedete? V pořádku?
Jak vám je? Proč jste tak potichu?
- Proč tak potichu? Mluvte se mnou. - Nevím, jsem stoický člověk.
- Tak stoický člověk. - Mluvte se mnou.
- Máte pro dítě vybrané jméno? - Fiamma.
V italštině to znamená „oheň“.
- Oheň? To se mi líbí. - Náš plamínek.
Naše malá ohnivá holčička.
Prostředek je tady. Vidíte?
Vezmeš mě za ruku?
Ano, toužím jen po tom, abych tě držel za ruku.
Cítíš něco? Nemáš bolesti? Dobře, to rád slyším.
Jsi úplná rocková hvězda. Jsem na tebe hrdý.
Už se opravdu blížíme.
- Už jsme vám oddělili fascie. Dobře? - Páni.
Ano, už se pomalu blížíme k děloze
a brzy z vás bude máma.
Brzy z vás bude máma.
Tomuhle se říká retraktor Alexis,
vkládáme ho dovnitř, abychom měli dobrý přehled.
Kdo má dnes energii? No tak, lidi.
No tak. Ještě jeden.
Takže teď vytvoříme chlopeň.
Jak vypadá její moč?
Pěkná, čistá moč.
- Bojíte se? Nervózní? - Trochu nervózní, jo.
Jsem tu s tebou. Spolu to zvládneme, ano?
- Já vím. - Už dítěti klepeme na dveře.
Nemůžu se dočkat, až ji uslyším.
Prořezáváme dělohu.
V 6:52.
Brzy, lásko, dítě vyndají a položí ho na tebe.
Co ty na to?
Dobře, velký tlak. Brzy budeme mít dítě.
Jdeme na to.
Tady je ta beruška!
Panebože.
Můžeme... můžeme sundat závěsy?
Panebože!
Už ji vidíte!
To je naše dítě!
Je roztomilá!
- Podívej se na ni. Podívej. Proboha. - „Ahoj, mami!“ Vidíte?
- Koukejte na ni. - Už je tu.
Šikulka!
To je v pořádku.
- Blahopřejeme. - Vítej.
- Proboha. - Ano, jsem tady!
Vítej na světě.
Koukej na ni! Proboha.
- Těším se, až si ji pochovám. - Těším se, až si ji pochovám.
Blahopřeju vám.
Moc tě miluju.
Jsi vážné úžasná.
- Vedla sis fakt dobře. - Vážně?
Vedla sis fakt dobře. Ano.
Placenta je kupodivu větší než dítě.
- Cítíš se divně? - Je trochu malátná.
Trochu víc krvácí. Tlak je dobrý?
Trochu nízký.
Jste v pořádku. Za chvilku vám bude líp, drahoušku.
- Vydržte. To je normální. - Vše v pořádku.
Teď vám dáme injekci do stehna kvůli krvácení.
- Máš tu profíky, lásko. - Já vím.
Páni, jak krásně pláče!
- Slyšíte? - Dýchací cesty v pořádku.
Panečku.
- Chcete přestřihnout pupeční šňůru? - Ano.
- Panebože. Proboha. - Je to tuhé.
Teda, to je tuhé.
- A je to. Skvělá práce. - Panebože.
- Přestřihl ji? - Ano.
Bože, my to neoslavili!
Ale ano.
Náš sen je na stole, miláčku.
To těžké už je za námi. Teď jen musíme vychovat dítě.
Panebože. Jo!
Klid. Držte ji v teple.
Podívej. Ať je hezky v teple.
Bude tak hodná.
Jaké to bylo?
Je to dokonalé.
Teď je venku. Pojede domů.
Má dům, má malou postýlku.
Bude spát hned vedle nás.
Díky, doktorko Ash.
Není zač.
Moc vám děkuju.
Na světě není moc měst, co mají takovou emocionální sílu.
Mezi lidmi tu najdete takové extrémy,
které uvidíte jedině v New Yorku a ve zbytku USA už ne.
Lidi z celého světa, z různých kultur,
všichni tu žijí pohromadě, a proto je práce zdravotníka v New Yorku
jednou z nejnáročnějších činností.
Systém je komplikovaný, ale nějak funguje.
To je ono. Tohle je dům, kde jsem vyrůstal.
Hola, mami. Cómo estás?
Jak je? Všechno v pořádku?
...všechny ty stromy.
Budeš ta nejlepší máma.
Miluju ho půlku života.
To jste mi říkal. Jste přítel ze střední.
POHOTOVOST – SANITKY
Hodně se hýbe, protože slyší tvůj hlas.
„Ahoj, papi.“ Cómo está, mi amor?
Vím, žes mi řekl, ať se nebojím, ale...
Pořád přemýšlím a přemýšlím. Není to pro mě snadné.
Jsem rád, že sem chodíš.
Miluju tě.
Ahoj, Joe. Jak se vede?
Řekl bych, že už cítím tak 85 % těla.
Jsi povahově ten typ člověka, co si na všem najde to nejlepší.
Ale myslím, že za vašeho života se toho stane hodně, co vám pomůže.
Davide, já se s tím poperu a úplně se uzdravím.
Bude to jeden z těch příběhů, to vám říkám.
Já to vezmu.
Převoz, Donald.
Násilí spojené se zbraněmi dosáhlo v New Yorku nového maxima.
Deset případů střelby během 24 hodin.
Lidé žijící v těchto komunitách říkají, že toho mají dost.
Nemohou to vystát a chtějí vědět, co se s tím bude dělat.
Madam, vážně vás neslyším. Říkala jste výstřely?
Vidíte nějaké silné krvácí? Posílám k vám na pomoc záchranáře.
Zůstaňte na telefonu. Řeknu vám, co dál.
Překlad titulků: Michaela Vokřálová