‫זאת הפעם השנייה שהיא מנסה לעבור את הגבול.‬
‫בפעם הראשונה גירשו אותם.‬
‫אבל החלטנו לבוא‬ ‫לארץ הנהדרת הזאת, אתם יודעים.‬
‫את בסדר?‬
‫אנחנו כמעט שם.‬ ‫-בסדר.‬
‫שלום, אני דוקטור מאקרי.‬
‫משפחה?‬
‫כן.‬
‫בסדר. אתם דוברים ספרדית?‬
‫כן, אנחנו מעדיפים ספרדית.‬ ‫-זה טוב.‬
‫מה קורה?‬ ‫-היא אומרת שיש לה דימום.‬
‫בסדר‬ ‫-היא אמרה שהלכה לשירותים.‬
‫באיזה שבוע היא?‬
‫זה כבר החודש החמישי.‬ ‫-החודש החמישי.‬
‫ויטמינים? היא לוקחת...‬
‫היא לא לוקחת ויטמינים,‬
‫כי בדיוק הגיעה מהונדורס.‬ ‫-דוקטור, היא בדיוק חצתה את הגבול המקסיקני.‬
‫חי נפשי.‬
‫אל תדאגי.‬
‫תירגעי, טוב?‬
‫נשתדל מאוד לברר הכול בקשר לתינוק, טוב?‬
‫נבצע בדיקת אולטרסאונד‬ ‫בזריזות כדי לראות את התינוק.‬
‫בואו נעיף מבט.‬
‫נבדוק את הדופק של העובר.‬
‫ננסה להגיע ללב משם. זהו זה. כן.‬
‫זה הלב.‬
‫הוא נשמע טוב.‬
‫לתינוק יש דופק טוב.‬
‫יופי. נראה שהכול בסדר אצל התינוק כרגע.‬
‫טוב.‬
‫מאיזו ארץ אמרת שבאת? מהונדורס?‬ ‫-כן, הונדורס.‬
‫וכמה ימים היא הלכה ברגל?‬
‫לקח 20 ימים להגיע לכאן.‬
‫אני לא רואה דם.‬
‫אין דם.‬
‫בסדר. זה טוב.‬
‫אנחנו נודיע לגינקולוג‬ ‫ולאחר מכן נשלח אותך לשם.‬
‫לבית החולים השני. טוב? יופי. הכול בסדר.‬
‫הדבר הטוב ביותר‬ ‫בשבילה כעת הוא בדיקה של גינקולוג‬
‫ושהיא תקבל כל מה שצריך‬ ‫כדי לוודא שהיא והתינוק בסדר.‬
‫אני מבינה אותם.‬ ‫נראה לי שהמשפחה הזאת עברה הרבה מאוד‬
‫בשבועיים האחרונים‬ ‫והם צריכים לוודא שהתינוק בסדר.‬
‫- ד"ר מירת'ה מאקרי, רפואת חירום -‬
‫בסדר. היא נוסעת?‬ ‫-כן. היא מוכנה לדרך.‬
‫בואו נחשוב בצורה חיובית.‬
‫הכול יהיה בסדר. אל תדאגי.‬
‫בסדר.‬
‫איזה דבר.‬
‫היא חצתה את הגבול לפני...‬
‫את הגבול המקסיקני, ברגל?‬ ‫-ברגל. מהונדורס.‬
‫וזה היה מסע של 20 ימים?‬ ‫-כן, בהיריון.‬
‫אפשר להניח הרבה הנחות‬ ‫רק לפי הרקע שהם מספרים עליו.‬
‫בסופו של דבר יש לנו זמן קצר מאוד בחברתם,‬
‫שבו אפשר ליצור איתם קשר.‬ ‫זהו האתגר הכי גדול בחדר המיון:‬
‫להבין את מצבם,‬ ‫למרות שאינני יכולה להבין אותו לגמרי,‬
‫אבל אני מנסה ככל יכולתי‬ ‫להציב את עצמי במקומם.‬
‫לדעתי זה משפר‬ ‫את הטיפול בהם וגורם להם לחוש יותר בנוח.‬
‫להתראות ובהצלחה!‬
‫תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫- מצב חירום: ניו יורק -‬
‫- בית החולים לנוקס היל, אמבולנסים -‬
‫- פרק 4: הולכים לאמריקה -‬
‫ממש יפה פה בלילה.‬
‫היא לא תזהה‬ ‫את הנוף הזה, אבל ניקח אותה לכאן.‬
‫היא תזהה את קו הרקיע הזה.‬ ‫מי לא רוצה לזהות את קו הרקיע הזה?‬
‫בחייך...‬ ‫-היא לא תזהה את פרוספקט פארק.‬
‫היא תזהה את ברוקלין.‬
‫אנחנו נבוא לכאן.‬ ‫אני לא יודעת למה את חושבת שלא.‬
‫אני ממש מתרגשת!‬
‫- מקנזי לבונט, אחות מוטסת -‬
‫אם לא נמצא‬ ‫את המפתחות, זה יהיה ממש אנטי-קלימקס.‬
‫אלוהים.‬ ‫-לא, הם אצלי.‬
‫- לורי, בעלה של מקנזי -‬
‫הם באמת אצלך?‬ ‫-הם איפשהו אצלי.‬
‫אלוהים, לורי. הם לא אצלך, נכון?‬
‫אלוהים.‬
‫הציפייה גוברת.‬
‫פתחתי את החלון של חדר השינה. תכף אשוב.‬
‫לא, לורי.‬ ‫-הבית הזה שייך לנו. אני איכנס דרך החלון.‬
‫לא! בבקשה, בוא...‬
‫אולי פשוט נמצא את המפתח?‬ ‫-אני לא יודע איפה הוא.‬
‫טוב, אז... אלה הם?‬
‫אנחנו נהיה הורים נהדרים.‬
‫ממש נהדרים.‬
‫בסדר.‬
‫שלום לך.‬
‫תודה שפרצת לבית שלנו.‬ ‫-אין בעיה. זאת הפעם הראשונה, בלילה הראשון.‬
‫אלוהים.‬
‫אני הרבה יותר מתרגש מאשר קודם. הנה.‬
‫אלוהים, זה נכון! הוא נראה מהמם!‬
‫עדיין צריך לסיים את הפינות,‬ ‫אבל זאת עבודה של שעות ספורות.‬
‫זה מדהים.‬ ‫-הוא התייבש ממש יפה.‬
‫אהבתי.‬ ‫-מיטת התינוק תהיה כאן.‬
‫כן.‬ ‫-איפה יהיה כיסא הנדנדה? בסדר.‬
‫שולחן ההחתלה יהיה כאן?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יודעת למה מפתיע כל כך‬ ‫שהולכת להיות לנו תינוקת קטנה.‬
‫אמרו לי, "היא רק בגודל כזה".‬ ‫-כן.‬
‫"היא באחוזון השמיני מבחינת הגובה והמשקל",‬
‫אז אמרתי, "אני חי באחוזון השמיני, טוב?"‬
‫אם לא היה לנו את הבית הזה,‬ ‫נראה לי שהייתי מבוהל קצת יותר.‬
‫אבל כעת אנחנו יודעים‬ ‫מתי זה יקרה, אנחנו יודעים שהיא מגיעה,‬
‫וכעת יש לנו בית להביא אותה אליו, לפחות.‬
‫אז...‬ ‫-לא נהיה חסרי בית שגרים ברכב.‬
‫נכון. זאת הרגשה טובה.‬
‫זאת הקלה, התרגשות, הרבה, את יודעת...‬
‫אני לא יודע. זה נחמד.‬
‫כן.‬ ‫-זה טוב.‬
‫זה ממש הלילה הראשון שלנו בבית החדש.‬ ‫-כן!‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫- בניין משפחת בלומנפלד -‬
‫הוא היה על סף מוות.‬
‫לדעתי, צוות האמבולנס‬ ‫שהביא אותו לא חשב שהוא ישרוד.‬
‫לשמחתנו, הרופאים בטיפול הנמרץ‬ ‫והקרדיולוג הצליחו להציל את חייו.‬
‫כעת הוא מוכן ללכת הביתה‬ ‫עם משפחתו, שהגיעה לא מזמן מפקיסטן.‬
‫במקום אחר, בזמן אחר, הוא כבר לא היה פה.‬
‫הלב שלו לא פעל. הוא לא נשם אז.‬
‫זה היה רגע מפחיד מאוד בשבילי,‬
‫אבל עכשיו אני ממש מאושרת.‬
‫הרופאים, האחיות, הסגל, כולם עזרו מאוד.‬
‫זה נהדר. אני ממש שמח.‬ ‫-אף פעם לא ראיתי אנושיות כזאת בארץ שלי.‬
‫שניכם מפקיסטן?‬ ‫-כן.‬
‫אני מהצד השני של העולם.‬ ‫המשפחה שלי היא מקובה.‬
‫קובה?‬ ‫-כן.‬
‫לדעתי הוא קיבל התחלה טובה בחיים.‬
‫מזלו שיש לו שני הורים‬ ‫נפלאים כמוכם. לא לכל ילד יש מזל שכזה.‬
‫כילד של מהגרים שבאו לארץ הזאת בחוסר כול...‬
‫- ד"ר חוסה פרינס, מנהל, כירורגית ילדים -‬
‫כי הכול נלקח מהם,‬
‫אני מודה מאוד להורים שלי‬ ‫על ההזדמנויות שהפכו משהו כזה לאפשרי.‬
‫אבא שלי מת לפני כמעט 20 שנה, מהתקף לב.‬
‫ההבחנה שלי בין טוב לרע‬ ‫ומה שעליי לעשות כדי לשרת אחרים‬
‫לקוחה ישירות מהדוגמה‬ ‫שהוא ואימא שלי הציבו לנו.‬
‫זה בהחלט נטוע בזהות הדתית של מי שהם‬
‫ובמשמעות בעבורנו כמשפחה.‬
‫כעת אני מביט לאחור וחושב, "אילו מתנות,‬
‫"איזו דרך להבין את העולם,"‬ ‫בין אם זו תרבות אחרת, או שפה אחרת.‬
‫זה עוזר מאוד לעבודה כרופא.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫איך את מרגישה, חומד?‬
‫בסדר גמור.‬
‫טעמתי מהאמפנדס של אימא.‬
‫מפהיטס העוף. זה ממש טעים.‬
‫איפה עושים את האמפנדס הכי טובות?‬
‫הונדורס.‬ ‫-הונדורס?‬
‫אתה מכיר את הונדורס. ראית אותי וחשבת...‬
‫- ויקי יולואה, חובשת -‬
‫"היפהפייה הזאת מהונדורס, אני אתחתן איתה."‬
‫יחידה 99, יש לי העברה ל"ילדים כהן".‬
‫- כריסטינה מקוי, פרמדיקית -‬
‫ילדה קטנה בת שנה.‬
‫אני אחזור אליך אחר כך, טוב?‬
‫חום גבוה, חוסר תיאבון והיא הקיאה.‬
‫העברה מיידית. זה קוד 3.‬
‫זה בסדר. תראי, אימא כאן.‬
‫אני כאן, דארלין.‬
‫טוב מאוד!‬
‫את עושה את זה ממש נהדר!‬
‫את יכולה לבוא לכאן.‬ ‫-תודה.‬
‫התרמיל נמצא שם.‬
‫בסדר.‬
‫זה יעסיק אותה.‬
‫טוב, תקשיבי. בסדר?‬
‫שלום, קוראים לי כריסטינה.‬
‫את יכולה לספר לי בספרדית‬
‫מה קרה לתינוקת, מן ההתחלה?‬
‫היא חולה מאז יום שני.‬
‫כתמים אדומים התחילו להופיע על הגוף שלה.‬
‫עכשיו הם ממש אדומים ומודלקים מאוד‬
‫וכואב לה מאוד. היא לא עומדת בזה.‬
‫הבנתי. תודה.‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫אתה ירית בעצמך?‬
‫לא.‬ ‫-מה קרה?‬
‫זאת הייתה תאונה. הדוד שלי ירה בי.‬
‫הוא הראה לי את האקדח שלו, אני קמתי...‬
‫- ג'וזף -‬
‫והדבר הבא שאני זוכר זה שהוא ירה לי בגב.‬
‫למרבה הצער, הוא שכח שיש כדור בקנה.‬
‫וחיי השתנו מאז.‬
‫הוא הצטער מאוד, אבל סלחתי לו.‬
‫איזה מין אקדח זה היה?‬ ‫-ברטה.‬
‫יש לך אקדחים?‬ ‫-יש לו אחד.‬
‫לך יש אקדח?‬ ‫-גם לי יש אחד.‬
‫תקשיב. אני נחוש מאוד להחלים.‬
‫אני לא מוכן להיות מוגבל בשום צורה.‬
‫לדעתי אלוהים הציב בפניי‬ ‫את האתגר הזה ומסר אותי לידיכם, אז...‬
‫אני לא רוצה לאכזב אותך. אני שונא לאכזב.‬
‫העיקר שהניתוח יתרחש.‬ ‫-הוא יתרחש.‬
‫אם הוא יתרחש, אני אוכל ללכת.‬
‫זה ממש נורא.‬
‫אני לא עושה ניסים.‬ ‫אני לא אוכל להחזיר לו את יכולת התנועה.‬
‫נראה לי שזה מה שהוא מצפה לו.‬
‫מקרי ירי. ממש נורא‬ ‫להיות משותק בארבע גפיים לצמיתות.‬
‫זה פשוט הורס את החיים.‬
‫הקליע חדר מהצד הקדמי, ככה...‬
‫- ד"ר דייוויד לנגר, מנהל, נוירוכירורגייה -‬
‫הוא חצה את מפרק הפאצט ואז הרס‬ ‫את הקשת האחורית ויצא, כפי שרואים פה.‬
‫הקליע הפיק אנרגייה רבה‬ ‫כל כך עד שחוט השדרה התנפח.‬
‫זה כמו חבורה.‬
‫ראשית בחרנו שלא לנתח,‬ ‫כי היה לו פצע ירייה טרי.‬
‫הוא רוצה להגיע לשיקום כעת,‬ ‫אז החלטנו לבצע איחוי אחורי.‬
‫זה קשה, אתם יודעים.‬ ‫אבל ד"ר לנגר יסדר את זה.‬
‫אני מאמין בזה. אנחנו נגיע למטרה.‬
‫אנחנו נגיע, ללא ספק.‬ ‫-ללא ספק.‬
‫שמח בחלקך.‬
‫- בית החולים לנוקס היל, מנהטן -‬
‫- בית החולים הנטינגטון -‬
‫טוק-טוק.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫שלום, מקנזי.‬ ‫-שלום.‬
‫אני אדבר איתך על בדיקת הדופק.‬
‫- ד"ר אפשאן אשפאק -‬
‫את עוברת זירוז כי התינוקת קטנה.‬ ‫-נכון.‬
‫אבל הבעיה כרגע היא‬ ‫שעלינו לתת כמה מנות, בשביל הזירוז,‬
‫מתרופה בשם ציטוטק.‬
‫התינוקת עמדה בשתי מנות בלבד,‬ ‫ולאחר מכן הדופק שלה ירד.‬
‫בכל פעם שיש לך ציר, הדופק של התינוקת יורד.‬
‫במצבך, בתרחיש הנוכחי,‬
‫אנחנו נבצע זאת בניתוח קיסרי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני יודעת שאת רוצה לידה רגילה,‬
‫אבל יש לזה סיבה טובה,‬ ‫ואנחנו נעשה זאת בקרוב. בסדר?‬
‫לכן אנחנו לא נותנים לך תרופות.‬
‫אנחנו נמנעים ממתן התרופות כי הסתכלנו‬
‫וראינו שלתינוקת יש האטות מדאיגות בדופק.‬
‫את יודעת על מה אני מדברת.‬ ‫את אחות. את יודעת את זה. טוב?‬
‫אם את רוצה שאראה לך,‬ ‫אני יכולה להראות לך במוניטור.‬
‫כבר הסתכלתי בזה, כשכולם יצאו.‬ ‫-כן. את פיקחית.‬
‫הסיכונים. מהם הסיכונים?‬ ‫יש סיכון לזיהום, סיכון לדימום,‬
‫וגם סיכון לתסחיף ריאה.‬
‫אולי יהיה צורך בעירוי דם.‬
‫במצב של חיים או מוות,‬
‫תרשי לי לעשות כל מה שצריך‬ ‫כדי להציל אותך ואת התינוקת?‬
‫לחלוטין.‬ ‫-תרשי לי לבצע לך עירוי דם, אם יהיה צורך?‬
‫לחלוטין.‬ ‫-בסדר, חומד. תסמכי עליי, יהיה בסדר.‬
‫אני סומכת עלייך.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫היא נרדמה.‬
‫כן, באמת חשבתי היא תירדם באמבולנס.‬
‫היא לא ישנה כבר כמה ימים ולילות.‬ ‫-כן.‬
‫זה חדר המיון.‬
‫תעזרי לה להירשם?‬
‫שלום, זאת האימא?‬ ‫-כן, זאת האימא.‬
‫אני אארגן לך שמיכה לתינוקת.‬ ‫-תודה.‬
‫אני מקווה שהכול יהיה בסדר.‬
‫תודה רבה.‬ ‫-אנחנו כאן כדי לעזור.‬
‫להתראות, דארלין.‬
‫באתי הנה ב-2009 מאמריקה המרכזית, מהונדורס,‬
‫ומערכת הבריאות שכרה אותי בשנת 2012.‬
‫אני עושה את עבודת החלומות שלי.‬
‫בארץ שלי קשה מאוד להתקבל, כאישה,‬
‫לעבודה הזאת באמבולנסים.‬
‫אבל כאן אני יכולה לעבוד באמבולנס,‬
‫ונותנים לי תפקיד שבו אני מרגישה,‬ ‫אתם יודעים, שאני עושה מה שאני רוצה לעשות.‬
‫היא הייתה ממש מתוקה, נכון? ממש חמודה.‬
‫היא מזכירה לי את הדודנית שלי.‬ ‫-כן?‬
‫יש לי דודנית‬ ‫עם תסמונת דאון. היא חמודה מאוד.‬
‫היא גדלה כאן, או בהונדורס?‬ ‫-בהונדורס. תראי. קוראים לה פאביולה.‬
‫היא חמודה!‬ ‫-אלו אנחנו, כשהיינו קטנות.‬
‫זאת את? תראי את השיער שלך!‬ ‫-זאת אני.‬
‫היא מקסימה.‬ ‫-כן.‬
‫היא הייתה ממש חמודה.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫- מנהטן, בית החולים לנוקס היל -‬
‫ג'ו, הכול בסדר?‬
‫כן.‬ ‫-תגיד לי מתי.‬
‫ככה זה טוב.‬
‫שלום, ג'ואי.‬
‫אתה הגיבור שלי.‬ ‫-לא, אתה הגיבור שלי, גבר.‬
‫כבר קשה לי לחכות.‬
‫אני לא רוצה שתתאכזב אם...‬
‫לא נראה לי שמצבך ישתפר, לאחר מכן.‬
‫אתה תישאר כך, בעתיד הקרוב.‬
‫מצבי ישתפר.‬ ‫-נוריד לך את הצווארון. מצבך כאן ישתפר.‬
‫זה ממש מדהים.‬
‫עדיין לא עשינו שום דבר, אח שלי.‬
‫איך אתם עושים את זה?‬
‫זה מדהים.‬
‫זה גורם לאנשים להבין מה באמת חשוב.‬
‫הכול יהיה בסדר. אני מאמינה בזה.‬
‫- מונה ליזה, אשתו של ג'וזף -‬
‫יש לנו תמיכה רבה, תודה לאל.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫הוא שורד.‬
‫אימא שלו הלכה לעולמה כשהיה בן שבע.‬
‫הוא בא לאמריקה כשהיה בן עשר.‬
‫הוא יודע להסתדר.‬
‫הכול יסתדר בסוף.‬
‫זהו פצע היציאה של הקליע.‬
‫הוא חדר מהצד הימני הקדמי‬ ‫של הצוואר שלך ויצא מהצד השמאלי האחורי.‬
‫ג'ו הוא בן 40.‬ ‫יש לו שני ילדים, אישה, משפחה גדולה.‬
‫לדעתי הוא מאוקראינה, במקור.‬ ‫כל משפחתו היא מאוקראינה.‬
‫ברור שזה עצוב. אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו.‬ ‫-בואו נתחיל.‬
‫בואו נתפלל למענו קצת.‬
‫שאיפה עמוקה.‬
‫והחוצה.‬
‫טוב, בואו נתחיל.‬
‫תישאר מעל לעצם.‬
‫הנה מפרק הפאצט,‬ ‫בין הרביעית לחמישית. זה השבר.‬
‫וגוש העצם הזה, כאן, הוא עצמות שבורות.‬
‫אני מסדר רסיסי עצם עכשיו.‬
‫אתה יכול לשייף את זה, דון? בוא נשייף שם.‬
‫את אלה?‬
‫הקליע ריסק את כל הקשת האחורית,‬ ‫שהיא חלק מהצד האחורי של עמוד השדרה.‬
‫אנחנו ניכנס מהצד האחורי של עמוד השדרה‬
‫ונשחיל ברגים קטנים לתוך מפרק הפאצט, כך...‬
‫וזה יהיה כמעט כמו קיבוע,‬ ‫שיחזיק הכול וימנע תנועה.‬
‫זה יאפשר לנו להוריד‬ ‫את הצווארון ויאפשר לו להיות נייד.‬
‫יפהפה. כן.‬ ‫-אני אקח בורג.‬
‫זה בורג טוב, אח שלי.‬
‫זה נראה טוב?‬ ‫-כן.‬
‫אולי נצליח להחזיר לו קצת תפקוד.‬
‫חוט השדרה לא נותק‬ ‫ואין פיסת עצם גדולה שלוחצת עליו.‬
‫להפך, זה קרה רק בגלל הכוח,‬ ‫בגלל האנרגייה של הקליע שפגע בעמוד השדרה.‬
‫היא הועברה לחוט השדרה‬ ‫ויש לו פציעת הלם בחוט השדרה.‬
‫אני לא רוצה להבטיח‬ ‫שום דבר, כדי לא לאכזב אותו.‬
‫צלמו את זה.‬
‫אבל יש לו סיכוי.‬
‫תודה לכולכם.‬
‫זה לא קל. יש לו שני ילדים. זה ממש עצוב.‬
‫שלום.‬
‫שלום!‬ ‫-שלום, אח שלי. מה שלומך?‬
‫אתה לא מדבר? תביא חיבוק.‬ ‫אתה יודע שאני אוהב אותך.‬
‫אתה אח טוב, ידעת?‬ ‫-אתה אח טוב.‬
‫מותר לי לקרוא לך "אח"?‬ ‫ללבן מותר לקרוא לשחור "אח"?‬
‫יש לנו אותו אבא בגן עדן.‬ ‫אצל אלוהים אין צבעים.‬
‫נכון, אבל אנחנו לא בגן עדן‬ ‫-לא, אנחנו כאן למטה, בגיהינום.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫שלום, חבר'ה. מה שלומכם?‬
‫- לזלי, אימו של ג'וש -‬
‫כעת נעזור לג'וש לעשות את הצעד הבא.‬
‫אני מקווה שהנפיחות חלפה,‬ ‫כך שנוכל לסגור את הבטן שלו,‬
‫וזה צעד חשוב בשבילו‬ ‫מבחינת התאוששותו והטיפול בו.‬
‫מזלו שהוא בחיים. כשהוא נורה,‬
‫חששנו שהמוח שלו לא יתפקד,‬
‫בגלל מצבו הקשה ודום הלב שלו.‬
‫במהלך סוף השבוע‬ ‫הוא התעורר שוב ושוב ועשה דברים,‬
‫אז נראה שהכרתו צלולה.‬
‫בואו נראה מה המצב.‬
‫נראה שאין דימום עכשיו‬ ‫וכאן נותר עדיין שליש מכמות הדם.‬
‫אנחנו ננסה לנקז את הדם.‬ ‫החדשות הנפלאות הן שלא נראה שיש דימום כרגע.‬
‫בסדר, זה נראה טוב.‬ ‫-לבצע שטיפה?‬
‫אנחנו סוגרים כאן.‬ ‫אנחנו רוצים לסגור את דופן הבטן.‬
‫צריך להיזהר שהמעיים לא ייתפסו בתפרים.‬
‫זה מדהים. חיים מתנפצים תוך שתי שניות,‬
‫ויש צורך בשבועות ארוכים‬ ‫ובשעות של עבודה כדי לנסות לשוב למצב הקודם.‬
‫למרות שאני גאה בצוות, איני יכול שלא לחשוב,‬ ‫"למה אנחנו זקוקים לצוות הזה? למה זה קורה?"‬
‫בתחילת דרכי, כמנתח צעיר, זה היה מרגש.‬
‫הייתי בא בריצה כדי לראות מקרי טראומה‬
‫ועזרתי בטיפול בהם ועם הדם.‬ ‫זה ממש מרגש, בשביל אדם צעיר.‬
‫כעת, עם השנים, אני רואה‬ ‫את הטרגדיה, וזה קורה יותר ויותר.‬
‫זאת צורת טרגדיה אמריקנית במיוחד.‬
‫בשאר העולם לא חושבים על מספר הילדים,‬ ‫בני הנוער, שעומדים להיירות בסוף השבוע הזה.‬
‫לכולנו יש בעיות, אבל...‬
‫גישה לנשק הופכת את הבעיות האלו לקטלניות.‬
‫הן נגד החלקה?‬
‫כדאי שתהיי איתן. תישארי איתן.‬
‫בסדר. אנחנו נכין אותך.‬
‫אנחנו נסגור את הווילונות ואז נהיה מוכנים.‬
‫איך קוראים לך?‬ ‫-לורי.‬
‫לורי, אתה תיכנס ברגע האחרון.‬ ‫אתה תשב לידנו, בצד העליון.‬
‫זה חומר נגד צרבת.‬ ‫שתי אותו כמו הטקילה שאת מחכה לה.‬
‫זה נכון מאוד.‬ ‫-היא תגיע.‬
‫עשית את זה יפה.‬ ‫-היא מקצוענית.‬
‫ניפגש שם. אני הולך להתכונן.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו אומרים טקילה,‬ ‫אבל הטעם דומה יותר לייגרמייסטר.‬
‫טוב, יש לך שאלות?‬ ‫-לא, היית יסודי מאוד. אני מעריכה את זה.‬
‫תודה.‬
‫איך קוראים לך, דוקטור?‬ ‫-ג'ונתן.‬
‫ג'ונתן אוסטר. כמו הבלנדר.‬ ‫-ג'ונתן. אני מעריך את זה. תודה.‬
‫לורי ואני היינו זוג בתיכון.‬
‫זה היה רומן סוער של קיץ. הייתי בכיתה י"ב.‬
‫אני התכוונתי ללכת לקולג' ושמרנו על קשר.‬
‫אני הולך להיפגש איתה.‬
‫בעלי תומך בי באופן שלא ייאמן.‬
‫לא רק עכשיו, אלא גם קודם,‬
‫כי באמת לא הייתי ראויה לאהבה ו...‬
‫הוא הזכיר לי שזה לא נכון.‬
‫לורי הכיר את אימא שלי‬ ‫והם היו קרובים לפני שהיא הלכה לעולמה.‬
‫נשיקה אחרונה על הבטן.‬
‫קשה לי לחכות להיפגש איתך.‬
‫אני חושב, "אסור לי להתעלף.‬
‫"יצטרכו לגרד אותי מהרצפה".‬ ‫-אני נשבעת לך...‬
‫אני לא אתעלף. שתיתי המון מים.‬
‫את תהיי בסדר.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫את תהיי בסדר.‬
‫אני לא מודאג.‬
‫אני מוכן לפעולה.‬ ‫-שתה מים.‬
‫קדימה, בואי נזוז.‬ ‫-טוב, זה מתחיל.‬
‫לורי, אנחנו לוקחים אותה.‬ ‫-בסדר.‬
‫מה, עכשיו? אלוהים.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫את תהיי מדהימה.‬
‫אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫בסדר.‬ ‫-למקומות, היכון, צא.‬
‫לורי, נקרא לך כשנהיה מוכנים.‬ ‫-נשמע לי טוב.‬
‫תשמרו עליו.‬ ‫-היא אומרת להם לשמור עליי.‬
‫ניתוחים קיסריים מתבצעים‬ ‫מדי יום. זה פשוט תורנו.‬
‫את מוכנה?‬ ‫-ומזומנה.‬
‫שלום. הכול עבר היטב. את בסדר?‬
‫כן, תודה רבה לך.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫תודה רבה לך על הכול.‬
‫יש קצת חדשות טובות,‬ ‫כי כאשר חיברנו את האלקטרודות,‬
‫גילינו שאנחנו יכולים לגרום גירוי‬ ‫בחוט השדרה מלמעלה עד למטה,‬
‫וקצת חשמל הצליח לעבור,‬
‫כלומר שהכבלים האלה לא נותקו.‬
‫אני לא יכול לומר לך שזה מבטיח שמצבו ישתפר,‬
‫אבל בהחלט יש קשר‬ ‫בין המוח לבין כפות הרגליים והידיים שלו.‬
‫וזה טוב. יש לו קצת תנועה, בתגובה לגירוי,‬
‫אז אני שומר‬ ‫על אופטימיות סבירה בקשר להחלמתו.‬
‫תודה רבה לך על הכול.‬
‫ג'ואי. אשתך מונה ליזה נמצאת פה, חבר שלי.‬
‫אני כאן, ג'ואי.‬
‫כן? הוא מחייך.‬
‫נכון. הוא בסדר. הוא מתעורר.‬
‫אני רואה עד כמה קשה לה. עבר עליה הרבה.‬
‫ומאחר שיש להם משפחה גדולה, זה ממש הרבה.‬
‫נחיה ונראה, אתם יודעים?‬
‫נקווה ש...‬
‫הוא אדם דתי, אז אלוהים ידאג לו היטב.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫אימא, את מוזמנת להצטרף אלינו.‬
‫סיפרתי לה את החדשות הטובות,‬ ‫שבעיקרון הצלחנו לסגור את הבטן.‬
‫האיחוי היה טוב. הרקמה נראתה בריאה.‬
‫אין שום דבר שצריך לנתח מחדש או להסיר.‬
‫מייד כשנוציא לו את הטובוס,‬ ‫אנחנו רוצים שיקום מהמיטה.‬
‫אנחנו רוצים לנסות‬ ‫לגרום לגופו לנוע יותר ויותר, באופן נורמלי.‬
‫נעדכן אותך שוב בקרוב.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫הניתוח עבר נהדר.‬
‫אחיך שאל עליך.‬
‫הדודות והדודים שלך...‬
‫כולם אמרו שתהיה חזק ושתצליח לעבור את זה.‬
‫- מרכז כהן לרפואת ילדים -‬
‫- לנוקס בריאות גריניץ' וילג' -‬
‫כן, הוא יושב בכיסא "איי". הוא מטופל...‬
‫שהצוות הקודם בדק במהלך היום,‬
‫וכעת הוא עדיין תקוע כאן, למרבה הצער.‬
‫אנחנו לא יודעים‬ ‫מה לעשות בו. הוא חסר בית כבר זמן רב,‬
‫אבל רוב המקלטים כאן אינם מקבלים‬ ‫אנשים שנעזרים בכיסא גלגלים או בהליכון.‬
‫כמה מהם לא מקבלים‬ ‫אפילו אנשים עם מקל הליכה.‬
‫למטופל אין שום אפשרות לבחור.‬
‫נקווה שנצליח להשיג עזרה כלשהי לאדון הזה.‬
‫שלום, מר קופר.‬
‫שלום. מר קופר? שלום, זאת ד"ר מאקרי.‬
‫מה אתה רוצה לעשות?‬ ‫אתה רוצה ללכת לכתובת הזאת, ברחוב 43?‬
‫לחזור למקלט.‬
‫לאיזה מקלט? אנחנו לא מוצאים אותו.‬
‫ברחוב 49 פינת השדרה השלישית.‬
‫איפה ישנת בחודש האחרון?‬
‫ברחובות, גברת.‬
‫ברחובות. אתה מרגיש‬ ‫שמשהו אצלך לא בסדר עכשיו?‬
‫כן.‬ ‫-אתה מרגיש לא טוב?‬
‫אני מרגיש טוב.‬ ‫אני רוצה רק לצאת מכאן וללכת למקלט.‬
‫בסדר. אתה רוצה רק לחזור למקלט שלך?‬
‫לכל מקלט.‬ ‫-בסדר.‬
‫העיקר שלא לרחוב.‬
‫אני אנסה להתקשר לאימא שלו‬ ‫כדי להשיג ממנה קצת מידע.‬
‫אז אתם לא יכולים‬ ‫לקבל אותו והוא לא גר אצלכם כבר...‬
‫אני מבינה. וזה היה אחרי‬ ‫שהוא נדרס? הוא נפגע בחוט השדרה?‬
‫בסדר.‬
‫ברנרד?‬
‫שלום. אני צריכה שתספר לי‬ ‫עוד קצת על עצמך בשביל המקלט.‬
‫אתה בהחלט זקוק לכיסא הגלגלים, נכון?‬
‫עברת ניתוח בגב?‬
‫עברתי ניתוח בצוואר.‬ ‫-באמת?‬
‫בסדר. איפה?‬
‫ליד חוט השדרה שלי, כאן.‬ ‫-בחוט השדרה?‬
‫אתה יכול להתפשט, כדי שנוכל...‬ ‫-אם תעזרו לי.‬
‫שנעזור לך? אין בעיה.‬
‫יש לנו מכנסי טרנינג בשבילו? וחלק עליון?‬
‫אם לא נמצא לו מקלט,‬ ‫הוא יצטרך להגיע ל"לנוקס".‬
‫ואי אפשר לשלוח אותו ככה.‬ ‫הם לא יאהבו את זה, נכון?‬
‫אדוני, אני בא לעזור לך להתפשט.‬
‫אני אשים לך חלוק, טוב?‬ ‫יש לי כמה בגדים בשבילך.‬
‫בסדר, תודה רבה, גבר.‬
‫זה מצער, אבל בעיר כה גדושה ודחוסה,‬
‫יש אי שוויון עצום בתחום הבריאות.‬
‫רופאים בתחום רפואת החירום רואים זאת.‬
‫אני רואה אנשים עם איכות חיים נהדרת‬
‫וגם אנשים שנתקלים בקשיים מדי יום ביומו.‬
‫כעת יש לי תסכול רב יותר, לא כלפי המטופל,‬
‫אלא כלפי המערכת, שאינה תומכת בו.‬
‫זה חשוב, כדי שאנשים כמוהו‬ ‫יוכלו להתקבל למרפאה לבריאות הנפש‬
‫ולקבל את המשאבים הנכונים.‬
‫אם נפגעת בעמוד השדרה,‬ ‫אתה צריך לעבור שיקום.‬
‫אי השוויון ברור, ואני חושבת‬ ‫שהמגפה הגבירה אותו עוד יותר.‬
‫אבל הוא זוכה למנוחה נהדרת.‬
‫תני לי רגע. אני אדבר איתו.‬
‫שלום, אהוב שלי.‬
‫שלום, מתוקה.‬
‫איך אתה מרגיש?‬ ‫-טוב, ואת?‬
‫טוב מאוד. מה שלומך? איך אתה מרגיש?‬
‫אני מרגיש די טוב, את יודעת.‬ ‫-עדיין חלש?‬
‫כן, קצת. את יודעת.‬
‫עצלן, חלש.‬
‫אבל אנחנו נחזיק מעמד.‬ ‫-כן. הכול יהיה בסדר.‬
‫נכון, מותק.‬ ‫-אני אעבור אצלך אחרי העבודה, טוב?‬
‫זה יהיה נחמד.‬ ‫אני רוצה להיפגש איתך ועם התינוק.‬
‫להתראות בקרוב, מותק. אוהב אותך.‬ ‫-ואני אותך.‬
‫בעלי הרגיש לא טוב‬
‫ונאלצתי לקחת אותו לחדר המיון.‬
‫עושים לו הרבה בדיקות כדי לראות מה קורה‬
‫והוא קיבל עירוי דם.‬
‫אני מרגישה קצת...‬
‫אתם יודעים, מוצפת.‬
‫אני מרגישה כאילו הכול...‬
‫חשבתי שהכול נמצא בשליטה.‬
‫אני רוצה שהוא יהיה בבית,‬
‫אבל אני מבינה...‬
‫שהוא צריך להחלים בשביל התינוק.‬
‫הוא יבוא הביתה בקרוב.‬
‫זה בסדר. אתם תהיו בסדר.‬
‫את בסדר?‬ ‫-אני בסדר.‬
‫יום האם יגיע בקרוב‬ ‫וזו ההרגשה הכי טובה בעולם.‬
‫- בית החולים הנטינגטון -‬
‫זאת מתנת יום האם הכי טובה בעולם.‬
‫אני מקבלת אותה מאימי.‬ ‫-נכון.‬
‫מישל חושבת שזה מקום טוב.‬
‫עשה את זה כבר.‬
‫זאת ההרדמה המקומית.‬ ‫זה יכאב לרגע. תחזיקי מעמד.‬
‫תחזיקי מעמד. זה נורמלי.‬
‫מצטערת, לא התכוונתי לקפוץ.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫זה בסדר. הוא חדר פנימה.‬
‫ההרגשה היא כמו מכה במרפק.‬ ‫-אל תזוזי.‬
‫אני מרגישה חום בצד אחד של הרגל.‬ ‫-כן, זה פועל.‬
‫אבל רק בצד אחד.‬ ‫-אני מקווה שזה יתפשט לשני הצדדים.‬
‫לידי. זהו זה.‬ ‫-יופי. שני הצדדים מתחממים עכשיו?‬
‫לא, רק הצד הזה.‬ ‫-בסדר.‬
‫טוב, בואי נראה איך זה יתפתח במהלך...‬
‫היא בשבוע ה-38 וקצת.‬
‫מבחינתנו, כל מי שנולד‬ ‫לפני השבוע ה-39 הוא פג.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫זה רדום ומעקצץ.‬ ‫-בסדר.‬
‫במקרים כמו שלה, התינוק מפסיק לגדול,‬
‫אז אין שום סיבה לחכות.‬
‫מצבה של התינוקת הזאת ישתפר כשתיוולד.‬
‫בסדר.‬
‫אני אוהבת להיות בחדר הניתוח.‬ ‫-באמת? מתי נעשה ניתוח ביחד?‬
‫ברוך הבא! תראו אותך. שב, בבקשה.‬ ‫-שלום, מתוקה.‬
‫שלום.‬
‫שלום, מתוקה שלי.‬ ‫-אני לא יכולה להזיז את הרגליים.‬
‫את לא יכולה להזיז אותן?‬ ‫-לא.‬
‫למה שתזיזי אותן?‬
‫איך את מרגישה? מקנזי.‬ ‫-אני לא מרגישה שום דבר. אני מרגישה טוב.‬
‫את מרגישה טוב? אז מישהו עשה עבודה טובה.‬
‫לגמרי.‬ ‫-תודה, דוקטור.‬
‫זה מצליח לי, מדי פעם.‬
‫בסדר.‬
‫חיתוך.‬ ‫-אני כאן. זאת התינוקת שלנו.‬
‫זאת הילדה הקטנה שלנו.‬
‫את מתקדמת ממש יפה, חומד.‬ ‫-אני לא בטוחה.‬
‫את שולטת.‬ ‫-אני עדיין לא מרגישה שום דבר.‬
‫איך את, חברה שלי? את בסדר?‬
‫איך את? למה את כל כך שקטה?‬
‫למה את שקטה? דברי אליי.‬ ‫-אני פשוט בן אדם סטואי.‬
‫בן אדם סטואי. בטח.‬ ‫-דברי איתי.‬
‫לתינוקת כבר יש שם?‬ ‫-פיאמה.‬
‫זה "אש" באיטלקית.‬
‫אש? אהבתי.‬ ‫-הלהבה הקטנה שלנו.‬
‫ילדת הלהבה הקטנה שלנו.‬
‫תהיה לנו...‬ ‫-זה קו האמצע. את רואה?‬
‫אתה יכול להחזיק לי את היד?‬ ‫-זה מה שאני הכי רוצה בעולם.‬
‫את מרגישה משהו? כואב לך?‬
‫זה מה שרציתי לשמוע.‬
‫את פשוט שולטת. אני ממש גאה בך.‬
‫אנחנו קרובים מאוד.‬
‫כבר חדרנו דרך החיתולית שלך.‬ ‫-ואו.‬
‫כן, תכף נהיה קרובים מאוד לרחם‬
‫ואת תהיי אימא בקרוב מאוד.‬
‫את תהיי אימא בקרוב מאוד.‬
‫לזה קוראים מפשק אלכסיס‬
‫ונציב אותו בפנים כדי שנוכל לראות היטב.‬
‫למי יש מרץ היום? קדימה, חבר'ה.‬
‫קדימה. שוב.‬
‫אנחנו ניצור קפל בשלפוחית השתן עכשיו.‬
‫איך השתן שלה, חבר'ה?‬ ‫-צלול ויפה.‬
‫את פוחדת? חוששת?‬ ‫-כן, אני חוששת קצת.‬
‫אני איתך. אנחנו נעבור את כל זה ביחד, טוב?‬
‫אני יודעת.‬ ‫-אנחנו דופקים לתינוקת על הדלת.‬
‫אני כבר ממש רוצה לשמוע אותה.‬
‫והגענו לרחם.‬
‫שש חמישים ושתיים.‬
‫מותק, בקרוב היא תוציא ממך‬ ‫את התינוקת ותניח אותה עלייך.‬
‫העצה שלי הייתה טובה?‬ ‫-נכון שזה נהדר?‬
‫טוב, הרבה לחץ. תהיה לנו תינוקת בקרוב.‬ ‫-היא מגיעה.‬
‫תראו, דלעת קטנה!‬
‫אלוהים.‬
‫אתם יכולים לסגור בשבילי את השער, בבקשה?‬
‫אלוהים.‬
‫הנה היא!‬ ‫-זאת התינוקת שלנו!‬
‫היא חמודה!‬
‫תראי אותה. אלוהים.‬ ‫-"שלום, אימאל'ה!" את רואה?‬
‫הנה היא.‬
‫ילדה טובה.‬
‫הכול בסדר.‬
‫מזל טוב, חבר'ה.‬ ‫-ברוכה הבאה.‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן, אני כאן!‬
‫ברוכה הבאה לעולם.‬
‫תראי אותה! אלוהים.‬
‫אני כבר ממש רוצה להחזיק אותה.‬ ‫-גם אני.‬
‫מזל טוב, חבר'ה.‬
‫אני אוהב אותך כל כך.‬
‫את פשוט אלופה.‬
‫שיחקת אותה בענק.‬ ‫-באמת?‬
‫פשוט שיחקת אותה. כן.‬
‫במפתיע, השליה גדולה יותר מהתינוקת.‬
‫יש לך הרגשה משונה?‬ ‫-היא מטושטשת קצת.‬
‫היא בסדר?‬ ‫-היא מדממת עוד קצת. הלחץ תקין?‬
‫נמוך קצת.‬
‫את בסדר. תכף תרגישי יותר טוב, חומד.‬
‫תחזיקי מעמד. זה נורמלי.‬ ‫-אנחנו בסדר.‬
‫אנחנו נותנים לך זריקה בירך, נגד הדימום.‬
‫כולם כאן מקצוענים, חומד.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫איזו צעקה חמודה!‬
‫שמעת את זה?‬ ‫-נתיב האוויר תקין.‬
‫כן!‬
‫אבא, אתה רוצה לחתוך את חבל הטבור?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים.‬
‫זה קשה.‬ ‫-זה באמת קשה.‬
‫יופי. כל הכבוד.‬ ‫-אלוהים.‬
‫הוא חתך אותו?‬ ‫-כן.‬
‫אלוהים, לא חגגנו!‬
‫אני... היא...‬ ‫-יש לנו עוגה!‬
‫החלום נמצא על השולחן,‬ ‫אהובה שלי. החלקים הקשים חלפו.‬
‫עכשיו אנחנו צריכים רק לגדל ילדה, נכון?‬
‫אלוהים. כן.‬
‫תדאגי שיהיה לה חם.‬ ‫-תראי מה זה. תדאגי שיהיה לה חם ונעים.‬
‫היא תהיה ממש נהדרת.‬
‫איך הכובע?‬
‫מושלם.‬
‫היא בחוץ עכשיו. היא תבוא הביתה.‬
‫יש לה בית. יש לה מיטה קטנה.‬
‫היא תישן ממש לידנו.‬
‫תודה, ד"ר אש.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫תודה רבה לך.‬
‫יש רק מעט ערים בעולם עם עוצמה רגשית שכזאת.‬
‫בניו יורק יש את נקודות הקיצון של האנושות,‬
‫והן ייחודיות לה,‬ ‫לעומת כל מקום אחר בארצות הברית.‬
‫אנשים מכל רחבי העולם, מתרבויות שונות,‬
‫כולם מתקבצים כאן,‬ ‫וזה הופך את העבודה בתחום הבריאות בניו יורק‬
‫לדבר מאתגר מאוד.‬
‫המערכת מסובכת, אבל פועלת איכשהו.‬
‫זהו זה. הגענו לבית שבו גדלתי.‬
‫שלום, אימא. מה שלומך?‬
‫מה שלומך? הכול בסדר?‬
‫כל העצים שבחוץ...‬
‫את תהיי האימא הכי טובה.‬
‫אני אוהבת אותו כבר מחצית מחיי.‬ ‫-כן, אמרת לי. הוא החבר שלך מהתיכון.‬
‫- אמבולנסים, חדר מיון -‬
‫הוא זז הרבה, כי הוא שומע את קולך.‬
‫שלום, אבאל'ה. איך אתה מרגיש, אהוב שלי?‬
‫נכון שאמרת לי לא לדאוג, אבל...‬
‫אני פשוט לא מפסיקה לחשוב. זה לא קל לי.‬
‫אני שמח שאת באה לכאן.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫שלום, ג'ו. איך אתה מרגיש?‬
‫נראה לי שאני מרגיש‬ ‫כמעט 85 אחוזים מהגוף שלי.‬
‫יש לך אישיות של אדם‬ ‫שמוצא את הצד הכי טוב בכל דבר.‬
‫אבל לדעתי, במהלך חייך‬ ‫יתרחשו הרבה דברים שיעזרו לך.‬
‫דייוויד, אני אתגבר על הכול ואחלים לגמרי.‬
‫זה הולך להיות אחד הסיפורים האלה, תאמין לי.‬
‫אני אענה.‬
‫העברות, דונלד.‬
‫מספר מקרי הירי‬ ‫בניו יורק סיטי הגיע לשיא חדש.‬
‫עשרה מקרי ירי בתוך 24 שעות בלבד.‬
‫אנשים שחיים בקהילות האלו אומרים שנמאס להם.‬
‫זה יותר מדי בשבילם‬ ‫והם רוצים לדעת מה נעשה בעניין.‬
‫גברתי, אני לא שומעת אותך. אמרת, "ירייה"?‬
‫יש דימום קשה?‬ ‫אני שולחת אלייך פרמדיקים עכשיו.‬
‫תישארי על הקו. אני אגיד לך מה לעשות.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬