Det här är andra gången hon har försökt korsa gränsen.
Första gången kastade de ut dem.
Men vi bestämde oss för att komma till det här landet.
Är du okej?
- Vi är nästan framme. - Okej.
Hej, jag heter doktor Macri. Familia?
Ja.
Talar du spanska?
- Vi föredrar spanska. - Det är bra.
Vad händer?
Hon sa att hon blödde.
- Ja, när hon gick på toaletten. - Hur långt gången är hon?
- Hon är redan i femte månaden. - Fem månader.
Vitaminer? Har hon tagit...
Nej, hon har inte tagit vitaminer för hon kom precis från Honduras.
Hon har precis gått över mexikanska gränsen.
Oj då.
Oroa dig inte.
Var lugn, okej?
Vi ska ta reda på allt om hur barnet mår.
Vi ska göra ett ultraljud så att vi kan se barnet.
Vi tar en titt.
Vi kan lyssna på fostrets puls.
Vi försöker lyssna på hjärtat där. Så. Japp.
Det är hjärtat.
Det låter bra.
Barnet har fina hjärtslag.
Det ser ut som om allt är bra med barnet.
Okej.
Från vilket land? Honduras.
Ja, Honduras.
Hur många dagar gick hon till fots?
Det tog 20 dagar att komma hit.
Jag ser inget blod. Det är inget blod.
Okej. Bien. Está bien.
Vi ska kontakta gynekologen och skicka dig dit.
Till det andra sjukhuset. Okej? Está bien.
Det bästa för henne just nu är att bli utvärderad av gynekolog,
så får hon allt hon behöver så att barnet mår bra.
Jag känner för dem och de har gått igenom så mycket
de senaste två veckorna att de måste se till att barnet är okej.
- Ska hon åka iväg? - Japp. Hon är redo.
Låt oss alla tänka positivt.
Allt kommer att bli bra. Oroa dig inte.
Okej.
Oj då.
Hon korsade gränsen två...
- Mexikanska gränsen till fots? - Till fots. Från Honduras.
Var det en 20-dagars resa?
Ja, gravid.
Man kan göra många antaganden
baserat på vad de berättar om sin bakgrund.
Och i slutändan får man tillbringa mycket kort tid med dem
för att få kontakt.
Det är den största utmaningen på akuten, att relatera till deras situation,
men jag gör mitt bästa för att sätta mig i deras skor.
Och det, tror jag, förbättrar vården och får dem att känna sig mer bekväma.
Hej då och lycka till!
Tack.
Okej.
Här är alltid så fint på natten.
Hon känner inte till utsikten, men vi visar henne.
Hon kommer att känna till den utsikten. Vem vill inte det?
Kom igen.
Hon känner inte till Prospect Park.
Hon får lära känna Brooklyn.
Vi kommer ut här.
Jag vet inte varför du inte tror det.
Jag är så glad!
Det blir antiklimaktiskt om vi inte hittar nycklarna.
- Herregud. - Nej, jag har dem.
- Har du dem? - Jag har dem nånstans.
Herregud, Lorey. Du har inte dem, va?
Herregud.
Bygger upp förväntan.
Jag öppnade fönstret i sovrummet. Kommer strax.
Lorey, nej.
- Vi äger huset. Jag går genom fönstret. - Nej! Snälla, kan vi...
- Kan vi inte söka nyckeln? - Jag vet inte var den är.
Okej, så... Är det de här?
Vi blir toppenbra föräldrar.
Okej.
Hej, hej.
- Tack för att du bröt dig in. - Första gången, första natten.
Herregud.
Jag är så uppspelt nu. Här är vi.
Herregud! Det ser fantastiskt ut!
Man måste städa i hörnen och så, men det är bara ett par timmars arbete.
- Det är fantastiskt. - Det torkade fint.
- Jag älskar det. - Spjälsängen är här.
- Ja. - Var är gungstolen? Okej.
- Skötbordet här? - Ja.
Jag vet inte varför det är en överraskning att vi ska få ett litet barn.
Ja, de säger: "Hon är bara så här lång."
"I åttonde percentilen för längd och vikt"
och jag säger: "Ja, jag bor i åttonde percentilen."
Om vi inte hade den här biten på plats skulle jag vara räddare,
men nu vet vi att när nedräkningen börjar
så har vi åtminstone en plats att ta hem henne till.
- Och så... - Ja, vi är inte hemlösa i bilen.
Ja, det är en bra känsla.
Det är lättnad, det är spännande, det är mycket, du vet...
Jag vet inte. Det är trevligt.
- Ja. - Det är bra.
Det är vår första natt i det nya huset.
Ja!
Han var nära döden.
Ambulanspersonalen som tog hit honom trodde inte att han skulle klara sig.
Lyckligtvis kunde intensivvårdsläkarna och kardiologen rädda hans liv.
Han är redo att åka hem med sin familj som just kommit hit från Pakistan.
På ett annat ställe hade han inte överlevt.
Hans hjärta fungerade inte, han andades inte.
Det ögonblicket var skrämmande.
Men nu är jag så glad.
Läkarna och sjuksköterskorna var så hjälpsamma.
Vad bra. Jag är så glad.
Jag har aldrig sett en sån mänsklighet i mitt land.
-Är ni båda från Pakistan? - Ja.
Jag är från andra änden av världen. Från Kuba.
- Kuba? - Ja.
Han fick en bra början på livet.
Han har tur som har två underbara föräldrar. Inte alla barn har det.
Som barn till invandrare som kom hit utan nåt,
eftersom allt hade tagits bort,
är jag så tacksam mot mina föräldrar för chansen att göra det här möjligt.
Min far dog för nästan 20 år sen av en hjärtattack.
Min känsla av vad som är rätt, och fel, vad mitt kall är,
kommer direkt från mina föräldrars förebild.
Det är rotat i den religiösa identiteten av vilka de är
och varifrån mening kommer för oss som familj.
Nu ser jag tillbaka och tänker: "Vilka gåvor,
vilket sätt att förstå världen", som en annan kultur eller ett språk.
Det hjälper när man är läkare.
Hur har du mått?
Bra.
Jag åt empanadas från mamma.
Kycklingfajitas. Det är jättegott.
Vem gör de bästa empanadorna?
- Honduras. - Honduras?
Du vet, Honduras?
Du såg mig och du sa:
"Den här vackra honduranska kvinnan måste jag gifta mig med."
Medic 99. Jag har en transport till Cohens barnsjukhus.
En ettårig liten flicka.
Jag ringer tillbaka senare.
...hög feber, ingen aptit , kräktes.
Transporten är omedelbar. Kod 3.
Det är okej. Mamma är här.
Jag är här, Darlyn.
Muy bien!
Du gör ett bra jobb.
- Du kan komma hit. - Tack.
Och väskan har vi där borta, va?
Okej.
- Det håller henne sysselsatt. - Okej. Lyssna.
Hej, jag heter Kristina.
Kan du på spanska berätta vad som hände med barnet från början?
Hon har varit sjuk sedan i måndags.
Hon började få röda fläckar på kroppen.
Nu är hon väldigt röd och inflammerad.
Hon har mycket ont. Hon klarar det inte.
Jag förstår. Gracias.
Sköt du dig själv?
- Nej. - Vad hände?
Min farbror sköt mig av misstag.
Han visade mig sitt vapen, jag steg upp,
och då sköt han mig i ryggen.
Han hade glömt den sista kulan, tyvärr.
Och mitt liv förändrades.
Han kände stor skuld, men jag förlät honom.
Vad var det för pistol?
Det var en Beretta.
- Har du vapen? - Han har ett.
- Har du ett? - Jag har också ett.
Jag är fast besluten att återgå till det normala.
Jag kan inte bli förlamad, det är inget alternativ.
Gud gav mig den här utmaningen och placerade mig i dina händer, så...
Jag vill bara inte göra dig besviken.
- Bara det blir en operation. - Det blir det.
Om den blir av, ska jag gå igen.
Det är hemskt.
Jag är ingen mirakelgörare.
Jag kan inte ge honom rörelseförmågan tillbaka.
Jag tror att han förväntar sig det.
Skottskador. Att vara permanent förlamad är förödande.
Livet är förstört.
Kulan kom in på framsidan så här,
den korsade fasettleden och förstörde den här plattan och gick ut igen.
Och ni kan se det här.
Så mycket energi bildades av kulan att ryggmärgen svällde.
Det är som ett blåmärke.
Först ville vi inte operera för att det var ett färskt skottsår.
Han vill till rehab, så vi bestämde oss för en bakre fusion.
Det är svårt. Och doktor Langer ska fixa det.
Jag tror på det. Vi klarar det.
- Det ska vi. Till hundra procent. - Hundra procent.
Uppskatta det du har.
Knack, knack.
- Hej. - Hej.
- Hej, Mackenzie. - Hej.
Jag vill prata om hjärtljuden.
Du blir igångsatt på grund av den lilla bebisen,
men problemet är att vi gav några doser för igångsättning,
som heter Cytotec.
Barnet tolererade bara två doser och sen sjönk hennes hjärtfrekvens.
Vid varje sammandragning sjunker hjärtfrekvensen.
I din situation, med tanke på det,
ska vi fortsätta med ett kejsarsnitt.
Okej.
Jag vet att ni vill ha en normal förlossning,
men saker händer av en anledning så vi ska göra det snart.
Det var därför du inte fick medicin.
Vi väntar för att vi har övervakat
och barnet visar fortfarande att det är stressat.
Vet du vad jag pratar om? Du är sjuksköterska.
- Om du vill kan jag visa dig på monitorn. - Jag tittade på den när alla var ute.
Ja. Du är smart.
Riskerna. Vad är riskerna?
Risk för infektion, blödningsrisk,
blodpropp i lungan kan också inträffa.
Det kan hända att du behöver en blodtransfusion.
I en liv och död-situation,
låter du mig göra vad som krävs för att rädda dig och ditt barn?
Absolut.
Låter du mig göra en blodtransfusion ifall att vi måste?
- Absolut. - Det kommer att bli bra, lita på mig.
Jag litar på dig.
Hon somnade.
Jag trodde att hon skulle somna i ambulansen.
Hon har inte sovit på dagen eller nätterna.
Ja.
Det här är akuten.
Vill du skriva in henne?
- Hej, är det här mamma? - Ja.
Jag ska hitta en filt åt babyn.
Tack.
Hoppas det går bra.
- Tack. - Vi är här för att hjälpa till.
Hej då, Darlyn!
Jag kom hit 2009 från Centralamerika, Honduras.
Och 2012 anställdes jag av hälsovården.
Jag får göra mitt drömjobb.
I mitt land är det svårt att få ett jobb som detta som kvinna,
att köra ambulans och så.
Men här kan jag jobba i ambulansen,
de ger mig en chans att göra det jag kan.
Hon var så söt. Så bedårande.
- Hon påminner om min kusin. - Jaså?
Jag har en kusin med Downs syndrom. Väldigt söt.
- Växte hon upp här eller i Honduras? - I Honduras. Hon heter Fabiola.
-Åh! Hon är söt. - Det är vi när vi var små.
-Är det du? Titta på ditt hår! - Ja.
- Hon är jättesöt. - Ja.
Hon var väldigt söt.
Joe, mår du bra?
- Ja. - Säg när.
Bra.
Hej, Joey.
- Du är min hjälte. - Nej, du är min hjälte.
Jag längtar.
Jag vill inte att du blir besviken om du...
Jag tror inte att du blir bättre efteråt.
I början blir det som förut.
- Jag blir bättre. - Du får ta av kragen. Du blir bättre här.
Det här är fantastiskt.
Vi har inte gjort nåt än.
Hur gör du det här?
Det är fantastiskt.
Man inser vad som är viktigt, antar jag.
Allt kommer att bli bra. Jag tror det.
Vi har mycket stöd, tack och lov.
Ett, två, tre.
Han är en överlevare.
Hans mor dog när han var sju år gammal.
Han var tio när han kom till USA.
Han är en hustler.
Allt kommer att ordna sig.
Det här är utgångshålet från kulan.
Den gick in i högra halsen och ut i vänstra nacken.
Joe är 40, han har två barn, fru, en stor familj.
Jag tror att han är från Ukraina.
Det här är sorgligt.
- Vi ska göra vårt bästa. - Vi fixar det.
Låt oss be för den här killen.
Ett djupt andetag.
Och ut.
Okej, kom igen.
Håll dig ovanför benet här.
Här är fasettleden, mellan fyra och fem.
Här är frakturen.
Hela den här högen av ben är flisor.
Jag lägger i benflis nu.
Vill du slipa den, Don?
De här?
Kulan förstörde hela plattan, som är en del av ryggraden.
Vi ska gå in i bakre delen av ryggraden
och lägga skruvar i plattan, så...
Det är som en klämma som håller ihop allt och förhindrar rörelse,
så att vi kan ta av kragen för förflyttning.
Vackert. Ja.
Jag tar en skruv.
Det är en bra skruv.
- Ser det bra ut? - Ja.
Han kan få tillbaka lite funktion.
Ryggmärgen är inte avkapad och inget trycker på den.
Det här är motsatsen. Det var kraften, energin i kulan som träffade ryggraden
och han fick en kompressionsskada i ryggmärgen.
Jag vill inte lova nåt.
Ta en bild av det.
Men han har en chans.
Tack, allihop.
Det är inte lätt. Han har två barn. Det är så sorgligt.
Hej.
- Hej. - Hej, broder, hur mår du?
Vill du inte prata? Ge mig en kram. Jag älskar dig.
- Du är en bra bror, vet du det? - Du är en bra bror.
Får en vit kille kalla en svart kille bror?
Ja, vi har samma Fader i himlen. Gud ser inga färger.
Men vi är inte i himlen.
Nej, vi är här nere. Det här är helvetet.
Hej. Hur mår du?
Vi ska hjälpa till att ta nästa steg för Josh nu.
Jag hoppas att svullnaden är nere och att vi kan stänga buken,
vilket är ett viktigt steg för hans återhämtning och vård.
Han har tur som lever. När han blev skjuten
var vi oroliga för hans hjärnfunktion på grund av hur dålig han var.
Hela helgen har han vaknat till och gör saker.
Så han verkar vara där.
Då ska vi se.
Det verkar inte blöda nu. Och här är en tredjedel av blodet.
Vi ska dränera blodet.
De goda nyheterna är att det inte blöder nu.
- Det ser bra ut. - Vill du skölja?
Vi stänger här. Vi vill sy fast bukväggen.
Man måste vara försiktig. Vi vill inte ha tarmar i stygnen.
På två sekunder krossas ett liv
och det tar veckor och timmar att försöka komma tillbaka.
Fast jag är stolt över teamet, tänker en del av mig:
"Varför behöver vi ens ett team? "
När jag började som ung kirurg var det spännande.
Man älskade att se olycksfall
och hjälpa till att ta hand om nån. Det är så spännande som ung.
När åren går börjar man se tragedin bakom
och jag ser mer av det.
Det här är en amerikansk tragedi.
Resten av världen tänker inte på antalet barn, tonåringar
som kommer att skjutas i helgen.
Vi har alla våra problem,
men att ha tillgång till vapen gör problemen dödliga.
Är de anti-halk-tofflor?
Du kan lämna dem på.
Vi ska göra dig redo.
Vi drar för draperiet och är redo för allt.
- Vad heter du? - Lorey.
Du kommer in i sista minuten. Du sitter uppe vid oss.
Det här är syrahämmande. Drick den som tequila.
- Eller hur? - Jag kommer.
- Det gjorde du bra. - Hon är ett proffs.
Vi ses där ute. Jag ska ställa i ordning.
Vi säger tequila, men det är mer som Jägermeister.
Okej, några frågor?
Nej, du var väldigt noggrann.
Tack.
- Vad heter doktorn? - Jonathan.
- Jonathan Oster. Som mixern. - Jonathan. Tack.
Lorey och jag dejtade i high school.
Det var en stormande sommarromans. Jag gick sista året.
Jag skulle börja på college och höll alltid kontakten.
Jag ska få träffa henne.
Min man har varit så otroligt stöttande.
Inte bara nu, utan förut också,
för jag har inte varit så älskvärd
och han har påmint mig om att det inte var sant.
Lorey kände min mamma och de var nära innan hon dog.
En sista kyss på magen.
Snart får jag se dig.
Jag får inte svimma. De sopar upp mig från golvet.
Jag svär...
Det gör jag inte. Jag drack vatten.
- Det kommer att gå bra. - Jag vet.
Det går bra.
Jag är inte orolig.
Redo att gå.
Är du redo? Kom igen.
Okej. Så där.
- Lorey, vi ska ta henne nu. - Just nu? Herregud.
- Jag älskar dig. -Älskar dig.
Det kommer att gå så bra.
- Jag älskar dig. - Och jag dig.
Okej.
Klara, färdiga, gå.
- Vi kallar på dig. - Låter bra.
Ta hand om honom.
Ta hand om mig, sa hon.
Folk gör kejsarsnitt varje dag. Vi ska göra ett.
-Är du redo? - Redo, Freddie.
Hej. Allt gick bra. Är du okej?
- Ja, tack. -Är du säker?
Tack så mycket för allt.
Vi har goda nyheter. När de satte på elektroderna,
kunde vi stimulera ryggmärgen uppifrån och ner,
och lite elektricitet går igenom,
vilket betyder att ryggmärgen inte är kapad.
Jag kan inte säga att han kommer att bli bättre,
men det finns en koppling mellan hjärnan, fötterna och händerna.
Och det är bra. Han har lite motorisk funktion.
Så jag är försiktigt optimistisk, han kan återhämta sig.
Tack så mycket för allt.
Joey. Din fru, Monalisa, är här.
Jag är här, Joey.
Ja? Han ler.
Ja. Han vaknar.
Jag ser hur svårt det är för henne. Hon har gått igenom så mycket.
Eftersom de har en stor familj är det mycket.
Vi får se, okej?
Förhoppningsvis är det...
Han är en religiös kille, så hans Gud tar väl hand om honom.
Vill du följa med? Det får du göra.
Jag berättade för henne att vi kunde sy fast buken.
Det blev bra. Vävnaden såg frisk ut.
Det finns inget som behöver återopereras.
Så fort andningsröret är ute vill vi ha upp honom ur sängen.
Vi vill försöka få hans kropp att röra sig mer normalt.
Vi hörs snart igen.
- Tack. - Det var så lite.
Operationen gick fint.
Din bror frågade om dig.
Dina mostrar och farbröder.
De sa alla, var stark,
att du klarar det här.
Han sitter i stol A. Han är bara en patient
som den tidiga personalen tog hand om
och nu är han fortfarande kvar här.
Vi vet inte vad vi ska göra med honom. Han är hemlös,
men de flesta härbärgen tar inte emot nån med rullstol eller rullator.
Vissa tillåter inte ens en käpp.
Patienten har inget val.
Förhoppningsvis kan vi hitta nån form av hjälp till honom.
Hej, mr Cooper.
Hej. Mr Cooper? Hej, det är dr Macri.
Vad vill du göra? Vill du gå till den här adressen på 43rd?
Till härbärget.
Vilket härbärge? Vi hittar det inte.
Det är på 49th och 3rd Ave.
Var har du sovit den senaste månaden?
På gatorna.
Känner du att det är nåt fel nu?
- Ja. - Känns det inte bra?
Jag mår bra. Jag vill bara gå härifrån.
Vill du tillbaka till härbärget?
Vilket som helst. Bara bort från gatan.
Jag ska ringa hans mamma och be om information.
Så du kan inte ta emot honom och han har inte bott hos dig i...
Jag förstår. Och efter det blev han påkörd?
Hade han en ryggmärgsskada?
Okej.
Bernard?
Hej. Jag måste skaffa lite mer historia till härbärget.
Du behöver väl rullstolen?
Har du opererats i ryggen?
Jag opererades i nacken.
Jaså? Okej. Var var det?
- Vid ryggmärgen, här. - I ryggmärgen?
Kan du klä av dig så att vi kan...
- Om du hjälper mig. - Om vi ska hjälpa dig? Visst.
Har vi träningsbyxor till honom? Träningsbyxor och en tröja?
Han måste till Lenox om vi inte hittar ett härbärge.
Vi kan inte skicka honom så där. Det kommer de inte att gilla.
Jag ska hjälpa dig att klä av dig.
Du ska få sjukhuskläder. Jag har kläder till dig.
Okej, tack så mycket.
Det är olyckligt, men i en stad som är så överbefolkad,
finns det en stor ojämlikhet i vården.
Som akutläkare får man se det.
Jag ser allt från människor som har en bra livskvalitet,
till människor som kämpar varje dag.
Jag blir mer frustrerad, inte på patienten,
utan på systemet som inte stöder dem.
Det är viktigt att människor som han får psykiatrisk vård
och rätt resurser.
Om du har en ryggmärgsskada, få rätt rehabilitering.
Skillnaderna är tydliga, och jag tror att pandemin förstärkte dem.
Men han får den bästa vilan.
Ge mig en sekund. Jag vill prata med honom.
Hola, amor.
Hola mi cielo.
Cómo estás?
Bien, y tú?
Bien, bien. Hur mår du? Hur känns det?
Jag mår lite bättre.
Känner du dig svag?
Fortfarande lite svag.
Men vi klarar det.
Ja. Allt kommer att bli bra.
Ja, älskling.
Jag kommer efter jobbet.
Det vore fint. Jag vill träffa dig och barnet.
- Vi ses. Jag älskar dig. -Älskar dig. Hej då.
Min man mår inte bra
och jag var tvungen att ta honom till akuten.
De gör många tester för att se vad som pågår,
och han fick en blodtransfusion.
Jag känner mig...
Överväldigad.
Det kändes som om allting var...
Jag trodde att jag hade allt under kontroll.
Jag vill att han är hemma, men jag förstår...
...att han måste bli bättre för barnet.
Han kommer hem snart.
Det är okej. Det blir bra.
Är du okej?
Jag är okej.
Bästa känslan i världen, precis före Mors dag.
Bästa Mors dagspresenten nånsin.
- Det är min mamma som ger tillbaka. - Det stämmer.
Michelle tycker att det är bra.
Chocka på du.
Det här är lokalbedövning. Det gör ont i en sekund. Håll ut.
Håll ut. Det är normalt.
- Förlåt. Jag menade inte att hoppa till. - Det är okej.
Det är okej. Han trycker in den nu.
- Det känns som en änkestöt. - Stilla.
- Det känns varmt på ena sidan av mitt ben. - Ja.
- Bara den här sidan. - Hoppas det går till båda sidor.
- Bredvid mig. Så. - Bra. Börjar båda bli varma nu?
- Nej, bara det här. - Okej.
Vi får se hur hur det går under nästa...
Hon är 38 plus veckor.
Allt som är under 39 veckor ser vi som för tidigt.
Hur känns det?
- Bedövat. - Okej.
När barnet slutat växa i magen, finns ingen anledning att vänta.
Den här bebisen mår bättre om den föds.
Okej.
- Jag älskar att vara på operation. - När ska du assistera mig nästa gång?
- Välkommen. Se på dig. Sätt dig. - Hej. Hej, raring.
Hej.
- Hej, raring. - Jag kan inte röra på fötterna.
- Kan du inte röra fötterna? - Nej.
Vem behöver röra på dem?
- Hur mår du? MacKenzie. - Jag känner ingenting. Jag mår bra.
Känns det bra? Nån gjorde ett bra jobb.
- Absolut. - Tack, doktorn.
Ibland har jag tur.
Okej. Sug.
Jag är här. Det är vår bebis.
Vår lilla flicka.
- Du är jätteduktig. - Jag vet inte.
Du sätter det.
Jag känner inget.
Hur mår du, min vän? Du är duktig.
Hur är det? Varför är du så tyst?
- Varför så tyst? Prata med mig. - Jag är en stoisk person.
- Stoisk person, ja. - Prata med mig.
- Har vi ett namn på barnet? - Fiamma.
Det betyder "eld" på italienska.
- Eld? Jag gillar det. - Vår lilla låga.
Vår lilla eldiga flicka.
Mittlinjen är här. Ser du?
- Kan du hålla handen? - Ja, jag skulle älska att hålla din hand.
Känner du nåt? Ingen smärta? Det är vad jag vill höra.
Du har varit en rockstjärna. Jag är stolt över dig.
Vi är väldigt nära.
- Vi har separerat din bindväv. -Åh, wow.
Ja, vi är snart nära livmodern
och du blir strax mamma.
Du kommer att bli mamma snart.
Den här är ett Alexis-sårkantsskydd
och vi placerar det inuti för att få en bra visualisering.
Vem har energi idag? Kom igen.
Kom igen. En till.
Vi ska skära runt blåsan nu.
Hur är det med urinen?
Fin, klar urin.
-Är du rädd? Orolig? - Lite orolig, ja.
Jag har dig. Vi går igenom allt tillsammans.
- Jag vet. - Vi knackar på barnets dörr.
Jag ser fram emot att träffa henne.
Och här är livmodern.
Klockan är 18.52.
Snart ska hon ta ut barnet och ge henne till dig.
Vad sägs om det?
Okej, mycket press. Snart har vi en bebis.
Så där ja.
Det är en liten pumpa här!
Herregud.
Kan vi sänka skynket för mig?
Herregud!
Du får se henne!
Det är vår bebis!
Hon är söt!
- Titta på henne. Titta. Herregud. -"Hej, mamma!" Ser du?
- Titta på henne. - Här kommer hon.
Duktig flicka!
Det är okej.
- Grattis. - Välkommen.
- Herregud. - Ja, jag är här!
Välkommen till världen.
Titta på henne! Herregud.
Jag ser fram emot att hålla henne.
Grattis.
Jag älskar dig så mycket.
Du är en mästare.
- Du var så duktig. - Var jag?
Du var så duktig. Ja.
Överraskande nog är moderkakan större än barnet.
- Känner du dig konstig? - Hon är lite snurrig.
Hon blöder lite mer. Är trycket bra?
Lite lågt.
Du är okej. Du kommer snart att må bättre.
- Håll ut. Väldigt normalt. - Vi är okej.
Du får en spruta i låret för blödningen.
- Du har proffsen här, älskling. - Jag vet.
Oj, vad gulligt skrik!
- Hör du? - Luftvägarna är intakta.
Ja, hurra.
- Vill pappan klippa sladden? - Ja.
- Herregud. Åh, herregud. - Det är segt.
Det här är segt.
- Så där. Bra gjort. - Herregud.
- Klippte han den? - Ja.
Herregud, vi firade inte!
Jag... Hon har...
Drömmen ligger på bordet.
Det svåra är över. Nu måste vi bara uppfostra ett barn.
Herregud. Ja!
Lugn. Håll henne varm.
Titta. Håll henne varm och skön.
Hon kommer att bli så bra.
Hur är mössan?
Perfekt.
Hon är på utsidan nu. Hon får komma hem.
Hon har ett hus, en liten spjälsäng.
Hon får sova bredvid oss.
Tack, dr Ash.
Det var så lite.
Tack så mycket.
Det finns få städer i världen som har en sån känslomässig makt.
Dessa ytterligheter av mänsklighet
som är unika för New York jämfört med nån annanstans i USA.
Människor från hela världen, olika kulturer
som samlas, vilket gör det utmanande att vara vårdpersonal i New York.
Systemet är komplicerat, men det funkar.
Här är det. Vi är vid huset jag växte upp i.
Hola, mami. Cómo estás?
Hur mår du? Allt väl?
...alla träden där ute.
Du blir den bästa mamman.
Jag har älskat honom halva livet.
Det är vad du har sagt. Din pojkvän i high school.
AKUTEN - AMBULANS
Han rör sig för att han hör din röst.
"Hej, pappa." Cómo está, mi amor?
Du sa åt mig att inte oroa mig, men...
Jag tänker och tänker. Det är inte lätt för mig.
Jag är glad att du kom.
Jag älskar dig.
Hej, Joe. Hur mår du?
Jag känner nästan 85 procent av kroppen.
Du är den typ av personlighet som hittar det bästa i allt.
Men det kommer att hända mycket i din livstid som hjälper.
David, jag ska återhämta mig helt.
Det kommer att bli en sån historia.
Jag svarar.
Transport, Donald.
Vapenvåldet i New York CIty ökar ännu mer.
Tio skottlossningar på bara 24 timmar.
Folk som bor i detta samhälle säger att de är trötta.
De står inte ut och vill veta vad som görs.
Jag hör dig inte. Förlåt, sa du skottskada?
Allvarlig blödning? Jag skickar en ambulans för att hjälpa dig.
Stanna kvar. Jag ska säga vad du ska göra.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis