...levá a pravá noha bez odřenin...
Je mu 16 let, nehoda na motorce, bez ztráty vědomí.
Krevní tlak?
- 110 na 88. - Díky.
- Máme 20 v pravé loketní jamce. - Dr. Maguire, chcete tekutiny?
Bolí vás něco nalevo?
Žádné vychýlené kosti, deformity, ani oděrky na zádech.
Rentgen hrudníku.
Medic 85, devítiletý chlapec ve čtvrti Brooklyn, Bushwick Ave a ulice Grove.
Periferní poranění. Pacient se napíchl na plot.
Matka žádá převoz do Cohenova centra. Na místě jsou hasiči.
- Pokud víme bez ztráty vědomí? - Ano.
Tys lezl přes plot? Proč jsi lezl přes kovový plot?
Abych to ukázal mámě.
Tak jo.
Takže, doktore...
Řekl bych asi 14 cm.
Dobře, kamaráde, potřebuješ pár stehů.
Převoz, Donald.
Jen jim řekněte, že čekáme na sále a chybí anestezie.
Jen to dítě přivezte, rovnou na pohotovost.
Podle informací, co máme, a snímků, co vidíme,
to vypadá, že mu uvízla baterie v jícnu, v esofagu.
- Použijeme do jícnu pevný endoskop. - Dobře.
Velmi riskantní.
- Jak zle to vypadá? - Vypadá to hrozně.
Prostě to odsud vyndám.
- Fajn. - Máte to?
- Jo. - Děkuji.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM NORTHWELL HEALTH
RODINNÝ PAVILON BLUMENFELD
POHOTOVOST: NYC
5. DÍL – ODVÁŽNÉMU ŠTĚSTÍ PŘEJE
Dej mi chvilku. Počkej.
Zkusím se ještě s někým spojit.
Můžu od tebe zavolat Tomasitě?
Zavolám tetě. To ona je s ním.
- Ona je taky zavolala. - Dobře. Mluví anglicky?
Ne, mluví španělsky, ale já jí zavolám.
Haló?
- Haló, Tomasito? - Ano.
- Tomasito, co přesně se stalo? - Upadl.
Myslí si, že spadl z postele.
Pořád je na podlaze?
Ano je, protože na sebe nenechá nikoho sáhnout.
Dobře, Vicky.
- Panebože. - V pohodě?
Ne, chci tam jet.
- Je to v Brooklynu? - Jo.
Fajn, sejdeme se tam.
Stěžuje si na bolest v levém boku, ale mluvil jsem s jeho synem...
Jak se máš?
- Trochu smutně, ale zvládáme to. - To nic, klid.
Nemá rád nemocnice a říká jen „hmm“.
Strýčku.
Strýčku, pojedeme do nemocnice, ano?
Strýčku, ničeho se nechytej.
Když se něčeho chytíš a pohneš se, všichni spadneme.
To je ale schodů. Až dolů. Dobře.
Můžeme připravit nosítka?
Trochu pomaleji.
Ještě jeden... Tři.
Líbí se ti, když tě nosí.
Teď ti změříme tlak, ano?
Bolí tě teď něco?
- Celé tělo. - Celé tělo?
Tak jo.
Giovani, už jsme v sanitce.
Ahoj, jak to jde?
Vicky, budu s tebou mluvit anglicky.
Tak jo.
Všimli jsme si, že je v depresi.
Nic nejí. Nechce se sprchovat.
To všechno jsou příznaky deprese.
Takže neprospívá dobře.
Říkal taky něco? Jako že nechce žít, nebo...
- Ano. - Říká takové věci?
- Ano. - Tak jo.
Řeknu to sestrám, až tam dorazíme, ano?
Ano, to by bylo skvělé.
To mi dělá největší starost. Je mu asi 94.
Jasně.
Ta jeho začínající demence a deprese.
Připraveni?
I když se teď doporučuje venku roušky nenosit, tak je mimo nemocnici nosíme.
Většinou u sebe vždy mám kapesní nůž.
- To je hlavní. - Neubliž si.
Nepotřebuju roušku, když mám svůj nůž.
- Opatrně. Ne... - Jak se to kruci zavírá?
- Necháš toho? - Tady.
- Přestaň! - Nic nedělám.
Opatrně.
Někdy je lepší, když jako chirurg hrajete na jistotu.
Ale nakonec, abyste uzdravil někoho s nebezpečným problémem,
se musíte překonat a vystoupit z komfortní zóny.
Trocha úzkosti a trocha tlaku,
to vás přiměje rozhodnout se pro změnu a zdokonalit se.
Někdy musíte riskovat, abyste zachránil pacientovi život.
Dobrá práce, Langere.
Ahoj, zlato.
Máš mi k tomu poslat SMS. To přece víš.
- SMS? Volal jsem ti. - Já vím, ale to u mě nefunguje.
Dobře, příště pošlu SMS. To je moje žena.
- Ahoj! Jsem Brittany. - Ahoj! Jsem Nancy.
- Jedna ze sester. - Těší mě. Moc mě to mrzí.
Omlouvám se za všechno.
Nancy, vždycky se omluvím.
To byla všeobecná omluva...
Ať se stane cokoli, tak už se omluvil.
Musím jít. Miluju tě.
- Jen jsem se chtěla ujistit, že tam je. - Ano.
Tak tady je to poškození, přímo tady.
Začala jsem si všímat, jak se tváří.
Hlavně těch grimas.
Začalo být zřejmé, že má jiné druhy záchvatů,
i to zírání do prázdna a...
Osvědčený způsob, jak se zbavit záchvatů, je zbavit se nádoru
a odstranit ho co nejvíc nebo všechen.
Autismu taky neprospěje, když tam bude,
a jestli má gelastické záchvaty, tak to postihuje mozek celkově.
Takže jestli chcete, aby měl co nejlepší kognitivní funkce,
musí to pryč.
Cílem je dostat se tam zhruba odsud
a začít to odsávat zevnitř.
Lze se tam dostat těmito úzkými koridory, a nemusíme tak přes mozek.
Tyto operace jsou velmi vzácné
a v jistých ohledech právě kvůli nim neurochirurgii děláme, motivují nás
a nutí nás tak tvrdě pracovat, protože jsou technicky náročné,
můžou zachránit život, ale i zlepšit jeho kvalitu,
a snad vám vaše dítě vrátí.
Je to nebezpečná operace, ale nám se podaří.
Covid rodinu donutil odložit léčbu jejich dítě.
A navíc tohle byl případ,
který byl kvůli velikosti nádoru unikátní a složitý.
Ahoj, kamaráde.
V zemi je jen velmi málo chirurgů, kteří takovéhle operace dělají.
Jsem jeden z mála lidí, kteří to teď operují,
a rozhodli jsme se přivézt pacienta do Cohenova centra,
nemocnice, kde obvykle moc často neoperuji,
ale se skvělými partnery a se Shawnem
dokážu tenhle zákrok udělat na vysoké úrovni.
Víte, dělat to sám je na prd.
Dělat cokoliv sám je na prd. Vždy je dobré mít přátele.
To je dobré. Zítra se na něj podívá Langer.
Podívejte na tohle.
Je to student medicíny.
Chodí na stejnou lékařskou školu jako já, v jižním Brooklynu.
Tomu klukovi je 23. A má takzvaný akutní hydrocefalus.
Začal se svíjet a měl silné bolesti hlavy,
nejhorší v životě.
A to je pro hromadění mozkomíšního moku typické.
Tahle komora musí odtékat do této komory,
ta vede do velmi úzkého Suezského kanálu,
pak do čtvrté komory a pak do míchy.
Je to dynamický proces, co probíhá denně.
Z důvodů, které neznáme, je jeho Suezský kanál,
jeho akvadukt přímo tady uzavřený.
Takže mu v mozku narůstá tlak.
To se přenáší do očí a působí velké bolesti hlavy.
- Je to jako instalatérství. - Jasně.
Jednou z možností je tam ten otvor zvětšit
a doufat, že mok odteče.
Ano.
Bezpečnější... je student medicíny, tak jsem mu nabídl obě možnosti
a on řekl: „Prostě tam dejte katetr
a tekutina pak vyteče.“
Akutně jsme ho přijali, abychom snížili tlak a zavedli zkrat.
...nejbezpečnější je to tady vzadu.
Právě dělám výzkum o umístění VP zkratů,
zkoumáme úspěšnost...
- To je úžasné! - Bude zajímavé do toho patřit.
Až to doděláme můžete tu práci napsat s námi...
Bude mi ctí.
...bude to osobní i profesionální.
- Jasně. - Fajn. Uvidíme se uvnitř.
Když to necháte být, tak dlouhodobý papiledém způsobí slepotu.
A dlouhodobě zvýšený nitrolebeční tlak může způsobit smrt.
Kde je vlastně Langer?
NEMOCNICE LENOX HILL
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Ozval se Jose Prince. Musím ho jít pozdravit.
Znáte Marshalla?
Ještě ne. Jak se máte? Shawn Rodgers. Těší mě.
- Bude mi potěšením s tím exoskopem. - Díky, že jste dnes všechno přinesli.
Řekl jsem mu, aby napravo byla operace, nalevo obrazovka.
Tak jo, jdeme.
- Jak se vede? - Jak je?
Řekl jsem Shawnovi, že jsme se neviděli od North Shore.
- Tamhle je! - Ahoj!
Pořád jsem tu, hele.
Tatínku, pojďte za mnou.
Takže uděláme bezpečnostní kontrolu, ano?
Tak jo.
Táta se posadí na židli, aby usnul.
Mám problém s léčením dětí.
Abych řekl pravdu, moc mě to baví kvůli těm výsledkům,
ale nechápu, jak to dětští neurochirurgové zvládají denně.
A hádej co? Má to červenou barvu jako Elmo!
Samolepka s Elmem! Hotovo!
Budeme foukat bubliny s Elmem.
Děkuji!
Je úžasné, jak to dělají. To, co musí udělat, je neuvěřitelné.
- Úplně jiné než u dospělých. - Jo.
Můžeme? Raz, dva, tři.
Pěkně spinká, tatínku, dejte mu pusu a vyprovodíme vás.
Výborně. Díky moc, tatínku.
Díky všem, díky.
Vedli jste si skvěle. Děkuji.
Shawne, jdu si zase promluvit s rodinou.
- Jo. Jasně. - Chceš jít se mnou?
- V pohodě? Určitě? - Ano.
- Je těžké to všechno zpracovat. - Jo.
Je to děsivé a velké.
Budeš v pořádku, ale musíš doma jíst.
Musíš jíst, i když nemáš hlad.
Abys byl v pořádku.
Rodina chce, abyste věděli, že neprospívá dobře.
Nejí, nepije, nesprchuje se
a také se vyjádřil, že nechce žít.
- To řekl? - Ano. Svému synovi.
Zeptáte se na jméno a příjmení, datum narození?
Strýčku, jaké máš křestní jméno?
Jose.
- Perfektní. - A datum narození?
Jaké datum?
To je bůhvíkdy.
Nepamatuješ si měsíc?
Ne?
Vím, že je to 6. května.
V jakém roce?
6. května.
Vždyť se tak snaží.
To nic.
Nevadí, že si to nepamatuješ.
Dobré odpoledne. Jsem slečna Cruzová. Jdu natočit EKG.
Je to jiné, když jde o člena rodiny.
Jen musíme počkat, jestli bude všechno v pořádku.
Není to snadné, protože byste tu chtěli zůstat
ale teď už se o něj musí postarat oni.
Moc vám děkuju.
- Ty odcházíš? - Odcházím.
To je má parťačka.
Vracíme se do práce, vozit ostatní lidi.
- Dobře. - Dobře.
Rozkaz, plukovníku.
Uvidíme se později, ano?
Chovej se slušně.
Jako vždycky.
Udělají teď rentgen a ujistí se, že je všechno v pořádku,
a snad bude dnes večer zas doma.
Ahoj, Jamie. Díky. Uvidíme se.
Udělali jsme dobře, že jsme jim zavolali.
A teď se musíme připravit na další úkol.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Mnoho řek zde živí moře násilí.
Musíme každou z nich přehradit
a musíme ukončit násilí se zbraněmi v našem městě i v naší zemi.
Budoucnost postavená na rovnosti a příležitostech,
protože když tohle chybí, roste násilí se zbraněmi, jehož jsme svědky.
Prezident Biden bude dnes v New Yorku mluvit o násilí se zbraněmi
a je dost ironické, že bude mluvit s naším starostou o prevenci násilí
a my tu teď v nemocnici máme dvě postřelené děti.
Takže tohle je čím dál častější problém.
Vždy, když mluvím o prevenci násilí se zbraněmi,
můžu uvést nějaký příklad, třeba dítě, co jsme nedávno léčili,
nebo někoho z naší komunity, koho nedávno postřelili.
Je to vážně šílené a rozhodně je to velký problém,
nejen zde, ale v celé zemi.
Jsi v pořádku?
Někdo tu je naštvaný.
Teď obcházíme pacienty.
A začneme s pacientem,
kterého včera přivezli se střelnou ránou
v levém boku a který má velké štěstí.
- Jak je, Alfrede? - Fajn.
Jsme rádi, že jsme nemuseli spěchat na operační sál a udělat velký řez.
- Mluvili jsme o tom včera. - Jo.
Jen se rychle podívám na tu ránu, ano? Tady.
Dobře. Už to tak moc nekrvácí.
Cítil jsem, jak ta krev vytéká.
Jsi rozhodně jeden z největších klikařů, co znám,
se střelnou ránou v tomhle místě.
- Kulka uvízla... - Na různých místech.
- Ano. - Rozumím. Cítím ji.
- Cítíš ji? - Jo, cítím ji v zádech.
Cítím ji tady. Cítím ji tam, kde mám kosti.
Jo, uvízla ti mezi páteří, obratli a pánevní kostí.
Je těžké tomu uvěřit, ale spousta lidí žije s kulkou
a ani o ní neví. Teď to bolí, ale to přejde.
Včera jsem měl hezký den.
Procházel jsem se, šel jsem na sraz s kámoši a tak.
- Ano? - Jo.
Měl jsem sluchátka a nic jsem neslyšel
a jakmile jsem se otočil směrem k ulici, slyšel jsem jen střelbu.
Nevím, odkud to šlo.
Jen vím, že můj první instinkt
byl se skrčit a hledat úkryt nebo nějaké bezpečné místo.
To vím. Když jsem ležel na zemi
a plazil se za zeď, tak v tu chvíli mě zasáhli,
protože jsem tu bolest cítil v nohou.
Pak jsem se na to podíval a řekl si: „To je pořádná díra.“
A rozpadali se mi kalhoty.
A...
všude byla jen krev.
Máš kamarády, které taky zasáhlo násilí se zbraněmi?
- Jeden můj kámoš umřel. - Vážně?
- Jo. - A nezpůsobí to duševní otřes?
Je to něco, co ti dělá starosti?
- Jsem víc zraněný. - Zraněný?
- Jo. - Citově nebo fyzicky?
Obojí.
- Čím chceš být, až vyrosteš? - Chci být herec.
- Herec? Hezký. - Jo.
Jdu to studovat na vysokou.
Už to máš jisté? Paráda. Kdy začneš?
Měl jsem začít 7. února, ale teď je jasné, že musím počkat.
- Takže, Rachel. - Ano?
- Prošli jsme to místo, že? - Ano.
Jeden pokus, proniknete do téhle komory tady dole.
Nechci, abyste minula,
protože když z boku minete, dostanete se do vnitřní kapsle.
Je to zvláštní. Když jsem dělal rezidenturu, měl jsem dvě děti
a kvůli svým znalostem jsem si docela dělal starosti
ohledně těhotenství a porodu a dalších věcí.
U tohoto stavu je výhodné být studentem medicíny,
být ze zdravotnictví, protože děláte informované rozhodnutí.
Většinou bych řekl, že je požehnáním toho moc nevědět.
Nechcete vědět tyhle informace, negativa, různá rizika.
To se tady snad šetří vodou?
Jen klid. Musí se zaplatit účet za vodu, zlato.
Tady to máte, doktore.
Paráda, to je ono.
Don to zachránil.
Tohle je Hamza Khilji. Děláme VP zkrat na pravé straně.
Všichni potvrzují, že pravá strana je správná.
Jo, taky souhlasím.
Uděláme si společnou chvilku.
Třikrát se zhluboka nadechněte nosem a vydechněte pusou.
Můžeme společně.
Ahoj.
Teď vyndáme dýchací trubici, ano?
Čekáme jen na dýchací terapeutku,
abychom mu po vyjmutí trubice mohli dát kyslík.
V pořádku? Dobře.
Joshi, budeš kašlat a dávit se. To je normální.
Vím, že je to děsivý pocit, ale je to normální, ano?
A možná se pozvracíš.
Ty se jen musíš, až ti řekneme, zhluboka nadechnout a zakašlat.
To je ono. My uděláme zbytek.
Cítím se mnohem líp.
Když teď vím, že je mu lépe,
co mu vyndali tu trubici, cítím se o dost líp.
Připravili jsme ho na úspěch,
takže věřím, že bude úspěšný.
- Dobře. - Nevidím problém.
Komunikuje očima a rukama.
A kývá nebo vrtí hlavou.
Tohle mi stačí.
Míváme přes 10 nádechů, 10 až 20.
On měl přes 20, 20 až 30, což už je dost.
Ale teď jich má pěkně 20.
- Dobře. - Ale nepracuje. Nezvedá se mu hrudník.
Právě teď prožívá těžké období.
Ale já ho ujišťuji, že se to zlepší.
A bude moct dělat, co bude chtít.
První velký krok, úspěch.
Velký pokrok, Joshi. Velký pokrok.
Je to zábavný člověk.
Rád si hraje a hodně vtipkuje.
Budeš v pořádku. Den po dni.
Jen si pěkně odpočiň.
To je moje dítě, moje... výjimečné dítě.
Moje výjimečné dítě.
Tady.
Tak jo, Shawne. Jdi na to. Je to na tobě.
Nejsem nervózní.
Nemám to celé pod kontrolou.
Takže... Beru to prostě spíš tak, že...
jsem udělal vše, co šlo, jak nejlépe jsem uměl a...
a myslím, že v téhle oblasti už lepší být nemůžu.
Osobně si myslím, že to buď máte v sobě,
nebo z toho budete nervózní.
Tak jo.
Děkuji.
Bipolární kleště.
Je tam kousek kosti.
Tady má kluk trochu víc kostí.
Potřebuju kyretu Lempert.
Tohle vypadá jako... To je Lempert.
- Jak se máš, Jose? - Dobře.
- Ahoj, Jose. Jak je? - Skvěle.
- Rád tě vidím. - Já tebe taky.
Očividně jsi uprostřed procesu...
Jo, chtěl jsem ti zavolat hned po operaci.
- Nebo na závěr. - V pohodě.
Nasaď si 3D brýle. Uvidíš něco parádního.
- Mám je. Je to super. - To je exoskop, že?
Podívejte na tu cévu, jak pulzuje na povrchu.
- Zapnout. - Krása.
S tím dotazem na operační sály tě budu otravovat pak.
- Zavolám ti. - Brnkni mi. Tak zatím.
Opatruj se, Jose.
Zapnout.
Nůžky na tenotomii.
- Je nad čelním lalokem, že? - Další... Dejte mi další nůžky.
Je nad Sylvianovou trhlinou.
U téhle trhliny jsem vždy opatrný.
Tyhle nůžky jsou hrozné.
Bipolární.
Tady je ten nádor. Pořád dost krvácí.
Hlavně nepřeříznout optické nervy. Je bipolár zapnutý?
Další velikost bipolárů, prosím.
Mikeu, dej mi tam fialovou...
Máme tam fialovou... 18 na 0,6.
- 20? - 20 na 0,6.
- Máme ještě menší, jestli chcete. - Chci ty nejmenší.
Není tam moc místa. Dáte mi kleště na biopsii?
Čtyři na neuron.
Jestli dělám něco špatně, tak to řekněte.
Ne, hlídám tě. Nenechám tě udělat průšvih.
- Tady to vypadá dobře. - Ano. Souhlasím.
Jedna z nejkrásnějších věcí, co můžete dělat.
Dělal bych tu operaci zdarma každý den, dokud...
Vážně, pro mě to je...
Žádnou operaci bych nedělal radši.
Tady něco je. Hypofýza. To je asi ono, hoši.
Asi máš pravdu.
Tohle je dost na hraně.
Protože se můžete lehce dostat do hypotalamu
a uděláte z něj endokrinního mrzáka.
Obezita. Nebo přijde o hormony, což poškodí paměť.
Jsme na tenkém ledě.
- Asi máme hotovo. - Jo, za mě dobrý.
Zkontrolujte monitory.
COHENOVO DĚTSKÉ LÉKAŘSKÉ CENTRUM
Bude mi šest.
Ano, bude ti šest.
London chytila chřipku a my samozřejmě vždycky očekáváme covid,
protože je ho teď hodně, ale všichni jsou negativní.
Jsi v pořádku, zlato? Dobře.
Dnes mi volala její máma a od jedenácté je tu se mnou.
Takže teď ji vezu zpátky dřív a můj syn má pak zápas.
Se čtyřmi dětmi je to vždycky složité.
Můj vztah s dětmi byl během rozvodu docela napjatý.
Pracujeme na tom. Je to pro ně těžké.
Oba mí rodiče tvrdě pracovali.
Moje matka byla zdravotní sestra. Můj táta byl taxikář.
Takže mě ovlivnili, abych taky tvrdě pracoval.
Ale nechci být úplně jako mí rodiče,
protože je jiná doba.
Máma nás nikam nepustila, nemohl jsem nikam chodit.
To já si pořád říkám, kde ty děti sakra jsou.
Zhruba vím, kde jsou. Buď na basketu někde v tělocvičně, ale...
Nevím toho tolik, kolik bych chtěl.
Nejde o to, aby byly hodné.
Spíš, aby byly dost zralé, nedělaly blbosti a neměly malér.
A s tím, jak jsou moji kluci velcí
a jaká tu teď panuje atmosféra, vypadají totiž jako dospělí.
Ale to je úděl rodičů. Pořád si děláte starosti.
Žádný snadný zkrat neexistuje.
Když umisťujete zkrat, může se pokazit cokoli.
Tady v podstatě vidíte, že v odvodu ze zkratu je díra.
Takže tohle půjde pod kůži
a dostaneme se do břicha, kde je dr. Greenberg,
vytáhneme tu vnitřní strunu
a protáhne se tudy ta oranžová trubice.
Tady má klíční kost.
U okcipitálních zkratů je těžké být v té správné rovině.
Má dost silný krk.
Má tuhou kůži na hlavě.
Kruci.
Ježíši. Je to tu těsné.
Tohle nechte. Držte hlavu.
- A je to. - A je to. Tak jo. Super.
Máte po tréninku. Už nemusíte do posilovny.
- Dávejte pozor. - Jo.
Jsem vyčerpaný,
emocionálně, fyzicky, duchovně.
- Tady je ta trubice. - Dobře.
Takže takhle to dělá laparoskopicky.
Má jen malý otvor v břiše.
Vyndám ten vnitřní drát.
Vyndám ten zkrat.
Sání.
Máte nádobu na mozkomíšní mok?
- Páni! - Vysoký tlak.
Vezměte ten mok.
Dejte pode mě tu židli, prosím. Bajonet.
A teď to vypumpujeme.
Vypumpuju tu komoru.
Jaký orgán to vidíme tam dole?
Tenké střevo.
Tenhle ventil bude regulovat tok mozkomíšního moku
z mozku do břicha po zbytek jeho života.
Tak jo, začneme zavírat.
- Dobře. - To bylo perfektní.
To ano. Všechno šlo skvěle.
- Dobře, díky všem. Díky. - Nashle.
Rachel, napište mi, až se probudí, díky.
Myslím, že zkraty vám vezmou roky života. Zešedivíte z nich.
Podle mě lidé podceňují fyzickou náročnost chirurgie.
Třicet, čtyřicet let děláme stejné procedury
a sedíme tam s ohnutými krky, koukáme přes lupy.
Je to dost namáhavé.
Trávím spoustu času cvičením,
protahuju se, posiluju záda, krk, dělám jógu,
kromě toho i emoční trénink mindfulness
a další věci na uvolnění.
Ale nemůžete operovat zraněný, že? Takže nelyžuju,
nedělám nic rychlejšího než běh, protože si nemůžu natrhnout vazy
nebo zlomit prsty při basketu.
Pak se nedá operovat.
Tohle děláme.
Raz, dva, tři.
Poslední sodík byl 135.
Lepší než na začátku.
Bavilo mě sem chodit a taky mám rád tyhle případy.
Je mi ctí a potěšením s vámi pracovat.
- Kdykoliv. - Byla to zábava.
To je ta velká díra. Všechno je vybrané.
Vypadá to fakt dobře.
- Tak jo. Vypadá to dobře. - Přijdu, až se probere.
- Jdeme za rodinou? - Jo, jdeme.
Všechno šlo skvěle a velkou část jsme odebrali,
aspoň 70-75, možná 80 %.
Když bude třeba, vždycky můžeme vzít víc.
Ale nemůžeme tkáň vrátit.
A když zraníte něco, co nevidíte, je to nebezpečné.
Dnes jsme byli hodně opatrní a myslím, že to šlo skvěle.
- Jo. Nádor dnes dostal zabrat. - Můžu vás obejmout? Smím?
Jo.
Celý život jsem se učil, jak být co nejlepší,
ale někdy se věci nepovedou, i když za to nemůžete.
Když máte dobré výsledky v takto rizikových případech,
musíte si to užít, ale moc si negratulovat,
protože jindy vám štěstěna může přinést přesný opak.
- Hotovo! - Jak to šlo?
Šlo to dobře...
- Hladce. - Jaký byl tlak?
Ohromný. Jak jsme tam pronikli, bylo to...
Jako když klouček čurá. Prostě to stříkalo ven.
Poslali jsme to na kultivaci, abychom se ujistili, že tam není nic nezvyklého.
To dává smysl.
Tady to bude strašně bolet.
Protože máte dost silnou kůži na hlavě.
Třeba to jednou uvidíte a pak půjdete pracovat se mnou.
- Moc děkuji. - Rádo se stalo.
Jste skvělý. Jsem na vás hrdý.
Všechny nás motivují naše osobní zkušenosti.
Jeho osobní zkušenost mu změní kariéru.
Když nic jiného, třeba s námi začne pracovat.
Jdeš se projít?
Co kdybych ti pomohl? Co říkáš?
Budu tě držet dost pevně,
abys nikam neodešel.
Pohlídám ho. Když tě budu držet, nikam se nedostaneš.
- Zkusím to. Musím se vrátit. - Můžeš zkusit jít dolů.
- Jo. - Řekni, když budeš unavený.
- Tohle je dobrý. - Dobře.
- Jsi v pořádku? Je to těžké, že? - Jo.
Nechceš zastavit, trochu se nadechnout? Klidně se zastav.
Byls zvyklý chodit normálně. Můžeš stát rovně, je to pohodlné?
- Takhle to je pohodlné. - Tak jo...
Bolí to, když se zkusíš narovnat?
- Ne. Jen je to takhle pohodlnější. - Tak dobře.
Upřímně, moje tělo se jen snaží zahojit.
Dost mě štve, že to kvůli poloze
nemůžou vyndat, protože by mě to poškodilo víc než kulka samotná.
Mám v těle nemoc.
Je hrozné žít s vědomím, že se vaše dítě musí bát,
aby ho na ulici nezastřelili.
Musí zjistit, odkud se ty zbraně berou.
Jak se k nám dostávají?
A policie nás musí chránit.
Jak to, že někoho postřelí před policisty a přitom nikoho nezatknou?
Naše děti by se měly cítit v bezpečí cestou na nákup,
do vedlejšího domu nebo na hřiště.
Měly by se cítit v bezpečí.
Musí naše děti chránit.
Děti musí být děti.
Tvoje vlasy, co to... To bylo šílený.
Jak je, babi?
- Nech toho. - Ty sis začala.
Fakt?
Hele, dědo, není už proti mně trochu malý?
Jsem skoro stejně vysoký jako on. Doháním ho.
Vlasy se nepočítají.
Bylo to fajn.
Díky moc za všechno.
Žádný problém. Kdykoliv. Budu tu i pro další dítě...
- Příští rok. - Já vím.
Ahoj.
Páni, tohle bude vypadat hezky.
Ahoj, Noelie.
To je tak hezké, chci jednu hned.
Ještě deset koleček a bude hotová.
Teď půjdu nahoru.
Páni, to je krása!
Tohle je moc hezké.
- Ahoj. - Ahoj!
Ahoj, Brette.
- Pozdrav doktora Langera! - Jak je, kámo?
- Vypadá moc dobře. - Jo.
- Ahoj, kámo. - Tady je. Je to kouzelník.
- Tentokrát na mě zírá. - Vzal ti ten nádor.
Už teď se cítí jinak. Vidíme to na něm.
Jestli ještě neměl záchvat, je to dobré znamení.
Souhlasím.
Neuvěřitelné.
Hej, kam to jdeš?
Chce odsud pryč.
- Pojď sem. - Nedivím se mu.
- Děkuji. - Tak jo, zatím.
Pápá!
Potřebuju dovolenou. Jedu příští týden.
Bude fajn odsud vypadnout.
- Mám velkou radost. - Ano. Děkuji.
Je mi o moc lépe.
Já vím.
Vypadá to skvěle.
Ty klipy tam necháme asi pár týdnů,
aby všechno pevně drželo,
a budeme hlídat, aby nedostal infekci,
protože to bylo chvíli otevřené. Toho se bojíme.
Ahoj, jak se máš?
Jsem doktor Prince. Těší mě.
Jsem jeden z chirurgů, co ti pomohl,
spolu s ostatními sestrami a doktory.
Máš nějaké otázky?
Ne? Dobře.
Pro vás je to teď úplně nová etapa.
Zjišťuje teď co a jak, takže vy jako rodina to s ním
budete muset absolvovat.
Ušel dlouhou cestu. Byl odhodlaný.
Jo, byl. A vy taky. My všichni. Dostaneme ho z toho.
Dostanu ho z toho.
- Díky. - Máte tu dobrou společnost.
Tak jo, mějte se, zatím.
Je skvělé se s ním setkat.
Za pár dní může odejít.
Po tom všem je to velká odměna,
vidět, kam jsme se dostali.
Teď má kvůli tomu, co se stalo, psychické trauma
a bude muset tu událost zpracovat a najít způsob,
jak se v životě nebát a posunout se dál.
Bude muset podstoupit těžkou cestu.
My mu vyléčíme rány a zranění
a po střelných ranách mu zůstanou jizvy na těle.
Ale s těmi na duši se bude muset potýkat celý život.
Jste pak vděční za vlastní rodinu.
Pomyslíte na tyhle chvíle, jak rychle se všechno může změnit.
Denver Med Evac. Máme tu převoz pacienta.
Muž, padesátník, účastník nehody na lyžích.
Jedeme na regionální letiště Eagle.
Má poranění obratle C5 a necítí ruce ani nohy.
Pacient střídavě ztrácí vědomí.
Jeho konečným cílem bude letiště Newark v New Jersey.
Davide.
Jsi v pořádku, zlato?
Ježiši.
Překlad titulků: Michaela Vokřálová