‫ג'ון, מה קרה?‬
‫את מכירה את דייוויד.‬ ‫הוא חייב לגלוש מחוץ למסלול.‬
‫הוא נפל לתעלה.‬
‫הוא שכב אפיים שעה בתוך השלג‬ ‫ולא היה יכול להזיז את ידיו ורגליו.‬
‫חשבתי שזה הסוף.‬
‫הצוואר שלו נמתח יותר מדי.‬ ‫הייתה הפרעה לאותות העצביים,‬
‫כאילו שמישהו הוציא את התקע מחוט השדרה שלו.‬
‫לא נראה לי שכדאי שהוא יטופל בלנוקס.‬
‫לדעתי הוא זקוק לפרטיות.‬
‫ואיש לא רוצה לראות‬ ‫את מנהל המחלקה הנוירוכירורגית מאושפז.‬
‫לך למקום אחר, תחלים ותחזור בריא.‬
‫אבל דייוויד גם, את יודעת,‬
‫אינו מסתיר את רגשותיו.‬
‫הוא טיפוס מיוחד. לכן אנחנו אוהבים אותו.‬
‫אנחנו בדרך לשדה התעופה‬
‫ונאסוף שם גבר בן 58 שהיה מעורב בתאונת סקי.‬
‫תודה.‬
‫הוא עשה סקי בעיר וייל ביום שישי,‬
‫נפל קדימה, ישר על הראש,‬
‫והצוואר שלו נמתח.‬
‫בסדר.‬
‫כואב לך בכתפיים?‬
‫הכול מחוליה סי-5 עד סי-7, בשני הצדדים.‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫- ד"ר דייוויד לנגר, מנהל, נוירוכירורגייה -‬
‫- ד"ר ננסי ליפסיץ, אשתו של דייוויד -‬
‫הסיכון העיקרי בכל פציעה‬
‫של חוליה סי-5, כפי שקרה לרופא,‬
‫הוא בעיות בנשימה, אז...‬
‫שיתוק, בארבע גפיים או חלקי.‬
‫זה תלוי בחומרת השבר.‬
‫אנחנו לא יודעים בדיוק מהי חומרתו.‬
‫ראינו אנשים עם פציעות כאלו.‬
‫כמו כל אחד אחר,‬ ‫הם הפסיקו לפעול באופן עצמאי‬
‫וכעת חייבים לומר, "היי, אני צריך עזרה".‬
‫כשאתה האדם שכולם רוצים ממנו עזרה,‬
‫ואז, לפתע פתאום,‬ ‫אתה צריך שמישהו אחר יעזור לך,‬
‫זה קשה.‬
‫- מצב חירום: ניו יורק -‬
‫- בית החולים לנוקס היל, נורת'וול בריאות -‬
‫אין כמו בבית.‬
‫- פרק 6: אין כמו בבית -‬
‫אלוהים.‬
‫זה טוב יותר עכשיו?‬
‫- ויקי יולואה, חובשת -‬
‫לא, לוחץ לי בדיוק שם.‬
‫- כריסטינה מקוי, פרמדיקית -‬
‫אמרתי לך שזה יקרה החודש.‬
‫בבקשה, תירגע.‬
‫אנחנו בעבודה.‬
‫הוא נמצא בדיוק כאן, כזה...‬
‫אני אנסה לצאת החוצה.‬
‫את צריכה עזרה?‬
‫אני אעזור לך לפני שתרדי ישר לתוך הכביש.‬
‫שנעשה הליכה בפארק?‬ ‫-אני ממש רוצה לבכות.‬
‫למה? כואב לך? בואי.‬
‫זה טוב יותר?‬
‫כן, ההרגשה טובה יותר.‬ ‫לדעתי זה היה בגלל התנוחה שישבתי בה.‬
‫בסדר.‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫שלום.‬
‫מה שלומך? אני סטפני.‬ ‫אני אהיה האחות שלך הלילה.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫יופי. בעדינות.‬
‫יש כרית.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה ממש נעים.‬
‫- לנגר -‬
‫ד"ר לנגר, אתה מרגיש חולשה,‬ ‫חוסר תחושה או עקצוצים היכן שהוא?‬
‫יש לי כאבים בצוואר.‬
‫כפות הידיים שלי הורגות אותי.‬
‫כוח הכבידה מכאיב לזרועות שלי.‬
‫אני יכול להרים אותן לזמן מה.‬
‫אני מרגיש שיש לי‬ ‫כוויות קור בשתי האצבעות האלו.‬
‫האצבע הזאת רדומה.‬
‫דחוף את היד שלי.‬
‫יופי.‬
‫אתה מרגיש את זה? באופן שווה בשני הצדדים?‬ ‫-כן.‬
‫- ד"ר הויסטין סיי‬ ‫מנהל, טיפול נמרץ נוירולוגי -‬
‫שווה לגמרי?‬ ‫-כן. אני צריך משכך כאבים.‬
‫וכאן?‬
‫אני מצטער.‬ ‫-כן, באופן שווה.‬
‫הכאב חזק מאוד, אז...‬
‫יהיו לי חששות עד שהכאב יתחיל לחלוף.‬
‫תנשום עמוק, בבקשה.‬
‫פנימה והחוצה. בסדר.‬
‫איך אתה מרגיש? זה הכי חשוב.‬
‫בר מזל. אני שמח להיות בבית.‬
‫אנחנו נתקן את כל השאר. אני אהיה בסדר.‬
‫ברוך שובך הביתה.‬
‫אני יודע שכמה אנשים חוששים‬ ‫מזה שאני כאן ורואים שאני חלש ו...‬
‫לא הייתי רוצה להיות בשום מקום אחר.‬
‫יש לנו צוות נפלא, אנשים נפלאים.‬
‫אין מקום טוב יותר, אז...‬ ‫-כן.‬
‫פשוט מפחיד לטפל בך.‬ ‫-כן, אבל אתם יודעים מה?‬
‫כשאתה כאן,‬
‫אתה מטפל במשפחה, במשפחה שלך...‬
‫זה שונה, כי זה אני.‬ ‫בואו נדאג שזה לא יהיה שונה.‬
‫כמו תמיד, נעשה הכול ממש היטב.‬ ‫-בדיוק.‬
‫אתה אחד האנשים הכי חזקים שראיתי, אז...‬
‫אני שמח מאוד שאת מטפלת בי.‬
‫ד"ר לנגר, הטיסה שלך‬ ‫התעכבה עד שהמשמרת שלי התחילה.‬
‫לכן אמרתי שזה ממש נועד לי.‬
‫הוא טיפל באבא שלי,‬ ‫בחדר הזה, והייתי אסירת תודה.‬
‫- פאטימה ג'הרה, עוזרת רופא -‬
‫ועכשיו הוא הגיע אליי,‬ ‫אז אטפל בו כאילו שהוא אבא שלי,‬
‫ואני תמיד אומרת לו שהוא כמו אבא שלי.‬
‫זה מטורף, נכון? הבוס שלך, אבא שלך...‬
‫אבל הוא תמיד היה כזה.‬ ‫לכן היו לי קצת חששות.‬
‫חשבתי, "אלוהים, המשא של הטיפול בד"ר לנגר".‬
‫אבל אנחנו נסתדר.‬ ‫-מותר לטעות מדי פעם.‬
‫אנחנו לא נעשה איתך טעות.‬
‫תרגיש טוב יותר, כי יש לנו כאן רובי "נרף".‬
‫נתנו אחד לנו, אחד לאחים ואחד לך.‬
‫זה כדי שהוא יתנהג יפה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני עייף קצת.‬ ‫-בסדר.‬
‫אנחנו ניתן לך לישון. התרופות מגיעות.‬
‫הזמנו לך וליום.‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫- לנוקס בריאות גריניץ' וילג' -‬
‫שלום. מאיפה הוא בא?‬
‫- ד"ר מירת'ה מאקרי, רפואת חירום -‬
‫מהרכבת התחתית.‬ ‫-בסדר. הוא אזוק?‬
‫כי התנגד?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬ ‫-מישהו יכול לארגן לנו מכשיר שאיבה?‬
‫אני לא רוצה לגזור‬ ‫את הבגדים שלו. אולי אין לו אחרים.‬
‫אתה בסדר, חבר שלי?‬ ‫-מיטה 15 הלכה מכאן.‬
‫אני אגש אליה עכשיו.‬
‫לא, תישארי כאן.‬
‫היא שלפה את שתי האינפוזיות שלה.‬ ‫-אלוהים!‬
‫אני אשמח להרדים אותה. שניתן לה לוראזפאם?‬
‫את רוצה אוכל? ג'ינג'ר אייל?‬
‫- חדר בידוד -‬
‫בסדר. ואז תישארי כאן?‬
‫צריך לתת לה מה שהיא רוצה,‬ ‫כי אני לא רוצה שהיא תלך מפה.‬
‫שלום, אני ד"ר מאקרי.‬ ‫-שלום, דוקטור.‬
‫כבר נפגשנו בעבר.‬ ‫-בסדר.‬
‫לפני הרבה זמן.‬ ‫מה קרה לך הפעם? למה באת הלילה?‬
‫חזרתי להשתמש בסמים.‬
‫הרואין?‬ ‫-הרואין, קוקאין...‬
‫בסדר.‬
‫אתה חסר בית כרגע?‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫אני אקבל מיונז?‬
‫לא, אין לנו מיונז.‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫מהן התרופות שאתה אמור לקחת כרגע?‬
‫גאודון.‬ ‫-מתי לקחת אותה בפעם האחרונה?‬
‫לפני הרבה זמן.‬
‫חשבת לפגוע בעצמך הלילה?‬ ‫-כן.‬
‫מה אמרת לאחות האחראית?‬ ‫-שניסיתי להתאבד.‬
‫בסדר. איך התכוונת להתאבד?‬
‫לרוץ מול מכונית.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה עדיין מתכוון לעשות את זה?‬
‫אולי.‬ ‫-בסדר.‬
‫יש לך קרובי משפחה כאן, בניו יורק?‬
‫לא. כולם מתו.‬ ‫-כולם מתו?‬
‫יש לך כאן חברים ש...‬ ‫-ממש לא.‬
‫אין חברים.‬
‫לאחר שנקבל את התוצאות‬ ‫של בדיקות הדם שלך, אני אזמין פסיכיאטר‬
‫והוא ידבר איתך.‬
‫בסדר.‬ ‫-אם תזדקק למשהו, תגיד לנו.‬
‫אני בהחלט רואה אנשים חולים יותר,‬
‫אנשים עם מוגבלויות,‬ ‫או כאלה שכבר אינם יכולים לעבוד.‬
‫אנשים לא קיבלו רפואי במהלך המגפה.‬
‫מה הסיפור?‬
‫הם לא קיבלו תרופות‬ ‫בשביל בעיות פסיכיאטריות.‬
‫נראה שהיא לקחה קיי-2. היא אמרה לנו‬ ‫את זה באמבולנס, לאחר שהתעוררה.‬
‫שלום. את עשית קיי-2?‬
‫היא מגיבה ולחץ הדם שלה כבר עולה.‬
‫יש הרבה מקרים כאלה,‬ ‫של מנות יתר, בווסט וילג'.‬
‫קיי-2 עושה דברים מוזרים ללחץ הדם וללב.‬
‫חבל שהוא זול כל כך ושאנשים קונים אותו.‬
‫עבודת צוות יפה, אנשים.‬
‫רגע אחד המצב היה שקט ובשליטה‬
‫וברגע שאחריו היה מבול של מקרים.‬
‫זה פשוט ככה, בחדר המיון.‬
‫אני די אוהבת את זה, למעשה.‬
‫אני אוהבת שלפעמים‬ ‫יש המון פעילות באמצע הלילה.‬
‫אי אפשר לחזות את זה.‬
‫לא, יקרה שלי. את צריכה לשבת.‬
‫לא הבאנו לה ג'ינג'ר אייל?‬ ‫-היא תקפה איתו אנשים.‬
‫הוא נשפך על הרצפה.‬ ‫היא זרקה אותו על המאבטחים.‬
‫אז יש לנו "ספייס", "ספייס" ו"ספייס".‬
‫כשעושים עבודה כזאת לומדים להעריך את הצוות.‬
‫בזמן המגפה היינו צריכים לתמוך זה בזה,‬
‫בעיתות משבר,‬ ‫והקרבה הזאת היא מערכת תמיכה טובה.‬
‫עבודת צוות היא מצוינת לצורך טיפול באנשים.‬
‫אני איכנס פנימה ואראה‬ ‫מיהו המטופל הבא שזקוק לי.‬
‫את ירית בי. למה? לא עשיתי שום דבר.‬
‫לא הייתי עושה משהו כזה.‬
‫הורדנו את שמך מבחוץ ונדאג שיהיה סגור כאן.‬
‫נראה לי שיש לך מטופל אחד שם.‬
‫הוא בסדר?‬ ‫-כן, הוא בסדר.‬
‫אני יכול ללכת לשם ולומר שלום?‬ ‫-לא. הוא רגוע.‬
‫החופשה שלי הסתיימה.‬
‫זה כמו כשחלית בקורונה.‬ ‫זה היה היום הראשון של החופשה שלך.‬
‫בסדר.‬ ‫-זה קורה שוב ושוב, דייוויד.‬
‫אסור לך להמשיך לצאת לחופשות.‬
‫אנחנו חייבים לנסות.‬
‫נכון, אבל בכל פעם שאתה נוסע, אתה נפגע.‬
‫איזה שיר אתה רוצה,‬ ‫בשביל החיים שלך לאחר השיתוק?‬
‫שיר של פרל ג'אם.‬
‫אני אוהב אותך. את עושה עבודה נפלאה.‬
‫תודה על הכול.‬
‫תודה על זה שאת נהדרת.‬
‫בהצלחה, חבר'ה.‬ ‫תתעלמו מהקשקושים שלו. אתם יודעים מה לעשות.‬
‫תודה, ננסי. צוות דייוויד.‬ ‫-תשמרי על עצמך. צוות דייוויד.‬
‫בסדר.‬
‫לילה טוב. תנוחי קצת. ניפגש בבוקר.‬ ‫-תודה.‬
‫זה היה מוזר. ראיתי רק שלג,‬ ‫כי הייתי עם הפנים כלפי מטה.‬
‫הזרועות שלי היו תקועות מאחוריי.‬
‫הייתי בתנוחה של סופרמן‬ ‫וחיכיתי שהמחלצים יבואו.‬
‫הייתי ממש בהלם...‬
‫"אלוהים, אני לא מרגיש‬ ‫את הזרועות והרגליים. אני לא יכול לזוז."‬
‫אלוהים, הנה תינוק!‬
‫שלום.‬
‫זה לא יפה מצידך.‬ ‫רגע, אני הולכת לשטוף ידיים.‬
‫טוב לראות אותך.‬
‫היא תהיה טייסת.‬
‫- מקנזי לבונט, אחות מוטסת -‬
‫אל תעשי לה את זה.‬ ‫-היא תהיה אסטרונאוטית.‬
‫יופי, זה טוב.‬
‫קשה לי לחכות שלורה תחזיק אותה.‬
‫- לורה ללק, אחות מוטסת -‬
‫ראשית, שלום. אני מזיעה. איך אתה?‬
‫לורה, את תוכלי‬ ‫להחזיק אותה בעוד 35-45 דקות כזה.‬
‫לא, תן לי אותה עכשיו.‬ ‫-אלוהים...‬
‫שלום, אימאל'ה.‬
‫התגעגעתי אלייך כל כך.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫ברוך שובך.‬
‫לא...‬
‫מה עשית? כשהיא הייתה אצלי...‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫באמת?‬
‫שלום.‬ ‫-היא עדיין מנסה להבין רגשות.‬
‫אנחנו חסרים לך? נראה לי שלא.‬ ‫-לא, אתם ממש חסרים לי.‬
‫אני מדברת עליכם כל הזמן.‬
‫היא מקסימה. היא כמו צעצוע קטן.‬
‫תסתכלו עליה. היא נרדמת.‬ ‫-כן.‬
‫תודה שהבאתם אותה לכאן.‬ ‫-ברור.‬
‫זה ממש פינוק. זה שיאו של היום שלי.‬
‫ממש התרגשתי.‬ ‫לא יכולתי לחכות. תעשו חיים, חבר'ה.‬
‫תודה רבה לכם. להתראות. תיהנו מהיום שלכם.‬
‫עכשיו הלחיים שלי כואבות.‬
‫בגלל כל החיוכים?‬ ‫-כן.‬
‫- אין ביקורים‬ ‫כדי להיכנס לחדר, פנו להנהלה -‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אנחנו יורדים לאם-אר-איי.‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה בסדר?‬
‫זה מהמרכז הרפואי "דנוור בריאות".‬
‫ג'ון לנגר, אחיו של דייוויד,‬ ‫התקשר אליי ביום הזה בחמש בבוקר.‬
‫זה פשוט שבר לי את הלב.‬
‫לשמחתי, המוח שלו נמצא במצב מושלם.‬
‫חוט השדרה שלו נראה טוב, וכאן, באמצע,‬
‫יש לו היצרות מלידה.‬
‫חוט השדרה שלו נצבט.‬
‫כשראשו הוטח לאחור, המקום הזה נתפס איכשהו...‬
‫- ד"ר ג'ון בוקבאר‬ ‫סגן מנהל, נוירוכירורגייה -‬
‫עכשיו יש לו כאן דלקת. בעיקרון, כשזה קורה,‬
‫זה נקרא תסמונת חוט השדרה‬ ‫וזה עלול לבלום את האותות,‬
‫המוטוריים והסנסוריים,‬ ‫שיוצאים מהמוח אל הגפיים.‬
‫כך או כך, צריך לשחרר את המקום הזה,‬
‫ואז הוא יזדקק להסרה‬ ‫של חלק מקשת החוליה ולאיחוי.‬
‫כן, אדוני. ד"ר לנגר, מה קרה?‬
‫אני צריך קצת מורפיום.‬
‫עוד תרופות?‬ ‫-אני אטפל בזה.‬
‫טוב, אנחנו באים.‬
‫אם נסיר את העצמות האלו‬ ‫וניתן לו את המרחב שהוא צריך,‬
‫בעיקרון, בשביל חוט השדרה שלו...‬
‫הוא אמור להחלים לגמרי, אני מקווה.‬
‫סיימנו. אנחנו נוציא אותך משם.‬
‫דייוויד מבצע את הניתוחים הכי מסובכים שיש.‬
‫הוא מנתח כלי דם זעירים במוח האנושי,‬
‫והוא צריך לקשור כלי דם זה לזה.‬
‫זה מצריך את התפרים הכי עדינים,‬
‫את החוטים הכי דקים,‬ ‫להחזיק את המכשירים הכי מדויקים.‬
‫הרבה יותר קל להוציא גידולים מהמוח‬
‫עם מכשירים גדולים יותר, כמוני.‬ ‫הוא משתמש במכשירים הכי עדינים.‬
‫גם אם יהיה צורך בשלושה, ארבעה,‬
‫או חמישה חודשים,‬ ‫הוא חייב להיות מסוגל לתפור.‬
‫לפחות כעת יהיה לי עם מי לטייל בשלג.‬
‫כל עובד בתחום הבריאות‬ ‫במדינת ניו יורק צריך להיות מחוסן,‬
‫ולפי החוק הנוכחי‬
‫אסור לך לטפל בחולים אם לא חוסנת.‬
‫נראה לי שאני היחידה בצוות שלא חוסנה.‬
‫יום חמישי היה היום האחרון שלי במיון‬ ‫וזהו היום האחרון שלי ב"בריאות שמיים".‬
‫אבל אני לא אבכה.‬
‫אני נמצאת בשיא הקריירה שלי כרגע,‬ ‫במקום שאני אוהבת ושאני מרגישה בו בנוח.‬
‫אני חייבת להגיע להחלטה ולשאת בתוצאות.‬
‫מרכז נורת'וול לבריאות שמיים.‬
‫יש לי מטופל שמגיע‬ ‫מהמרכז הרפואי פקוניק ביי...‬
‫קיבלת?‬
‫זה מקרה של אוטם לבבי.‬ ‫המטופל מחובר לצנתר משאבה, למסכת ביפאפ,‬
‫למשגוח לבבי ולכמה אינפוזיות.‬
‫קיבלתי. נשמע שהמטופל אינו במצב יציב.‬
‫צריך לוודא שנזיז אותו בזהירות רבה.‬
‫מצערת ומתגים. שיקולים סביבתיים?‬
‫אני מוכנה.‬
‫מרכז נורת'וול מבריאות שמיים 1.‬
‫המראה ב-13:21, ארבעה על הסיפון.‬
‫- בריאות שמיים -‬
‫- בית החולים לנשים כץ -‬
‫את מוכנה, חומד?‬ ‫-אני מוכנה.‬
‫בסדר.‬ ‫-יופי.‬
‫החלטנו שנבצע ניתוח קיסרי,‬
‫בגלל התנוחה של התינוק.‬
‫אם הוא לא יצליח לצאת ללא עזרה,‬
‫יצטרכו לפרוק את הכתף שלו.‬
‫אני יודעת שאני צריכה‬ ‫להרפות מזה ולהתכונן לניתוח.‬
‫אני פשוט רוצה לחשוב על הרגע הזה,‬ ‫שבו אראה את פניו של בני בפעם הראשונה.‬
‫זה מה שאני מצפה לו.‬
‫תלחצו על שלוש, בבקשה.‬
‫את בסדר?‬
‫כן?‬
‫מאוחר יותר נראה את התינוק שלנו.‬
‫הלוואי שלא הייתי חושבת‬ ‫על דברים אחרים כרגע,‬
‫כי זה לא אופטימלי.‬
‫אבל כשאת עם המטופל, כל השאר נדחק הצידה.‬
‫שלום, קוראים לי לורה.‬ ‫אני אחת האחיות. מה קורה?‬
‫שלום, האדון הזה,‬ ‫זכר בן 52, הגיע אתמול בערך בחצות,‬
‫באמבולנס, בגלל מצוקה נשימתית וכאבי בטן.‬
‫אין לו משפחה או חברים.‬
‫אין לי משפחה? מסכן.‬
‫"איך אגיע הביתה מכאן?" זה מה שהדאיג אותו.‬
‫חשבנו שהוא לא קבע‬ ‫תורים לרופאים כי אין לו ביטוח,‬
‫אבל הוא פשוט לא ידע‬ ‫איך לקבוע את התורים להמשך.‬
‫אז אולי הוא זקוק לעובד סוציאלי.‬ ‫-כן.‬
‫התרופות שלו אזלו‬ ‫והוא לא הוציא מרשמים חדשים.‬
‫מסכן.‬ ‫-הוא הגיע לכאן כי הפסיק לקחת את התרופות.‬
‫אחת, שתיים, שלוש.‬
‫בסדר.‬
‫נוח לך? יופי.‬
‫איך אתה מרגיש, קרטיס? יש לך כאבים?‬
‫אתה מרגיש אי נוחות?‬
‫הוא לא מסתדר עם מסכת הביפאפ.‬
‫אני רוצה שתנשום עמוק, פנימה והחוצה.‬
‫נסה לא להתמקד בדיבורים‬ ‫במשך כמה שניות, בסדר?‬
‫אפשר לקבל את התיק שנתתי לך קודם?‬
‫שים עין על צנתר המשאבה‬ ‫ואני אטפל בזה. רק רגע.‬
‫בסדר. אנחנו צריכים לזוז.‬
‫סיבובי המדחף?‬ ‫-100 אחוזים.‬
‫מצערת ומתגים?‬ ‫-הכול תקין.‬
‫דלתות?‬ ‫-מאובטחות.‬
‫מרכז נורת'וול מבריאות שמיים 1, המראנו.‬
‫מפקוניק לסאות' סייד. נסי שוב.‬
‫משהו בדבר הזה לא בסדר.‬
‫תוריד אותה. נשים לו מסכת חמצן רגילה, טוב?‬
‫אנחנו בדרך לטיפול נמרץ.‬ ‫אנחנו צריכים להגיע לשם מייד.‬
‫זאת ההעברה מפקוניק.‬
‫היו לנו כמה בעיות באוויר, אבל הכול בסדר.‬
‫כולם מוכנים? אחת, שתיים, שלוש. נהדר.‬
‫קרטיס, בהצלחה לך.‬ ‫היה נעים מאוד להכיר אותך.‬
‫שכחתי את הקסדה שלי‬ ‫ונאלצתי לחזור. מה יש לי?‬
‫אני מעופפת.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום, ד"ר לנגר.‬
‫בוקר טוב, ד"ר לנגר.‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫מה שלומך?‬
‫אני מחברת אותך למוניטור שוב, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אחבר את החוטים ללידים שוב, טוב?‬
‫תורידו לו את המסכה.‬
‫שלום, דייב. גארי ג'יאנגולה.‬ ‫-שלום, גארי.‬
‫איך אתה מרגיש, גבר?‬ ‫-אני בסדר. מחזיק מעמד.‬
‫יופי. תחזיק מעמד. נדבר אחר כך, טוב?‬
‫שלום, ד"ר לנגר.‬ ‫אני אהיה האח שלך היום, בסדר?‬
‫אין בעיה.‬
‫בוקר טוב, ד"ר לנגר.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫אני מרווין, איש סגל כאן.‬ ‫אני רוצה רק למדוד לך חום.‬
‫אני אשאיר את זה כאן,‬ ‫למקרה שתרצה משככי כאבים. פשוט תלחץ.‬
‫בסדר גמור.‬ ‫-כן? יופי.‬
‫ואיפה כפתור הקריאה לאח?‬
‫כפתור הקריאה לאח?‬ ‫-אני לא רוצה להתבלבל ביניהם.‬
‫מותר לך להתבלבל.‬
‫איפה היא, לעזאזל?‬
‫לא חשוב.‬
‫אני ממש שמחה‬ ‫שעדיין יש לך חוש הומור, ד"ר לנגר.‬
‫יש לי.‬
‫אתם יודעים, ההחלטה אם‬ ‫לעבור את הניתוח כאן בלנוקס,‬
‫או ללכת למקום אחר,‬ ‫שבו אתה אנונימי יותר, היא קשה, כי...‬
‫אתה בנית את הצוות הזה.‬ ‫אתה יודע מי כאן הוא מנתח טוב.‬
‫יש לנו את סייעי הרופאים,‬ ‫המתמחים והאחים הכי טובים, אז יש אמון.‬
‫אבל יש את הצד של הפגיעות.‬
‫אנחנו מנהיגים ואיש אינו רוצה‬ ‫לראות אותנו במצב פגיע.‬
‫תוכלו לשכוח את זה אחר כך?‬
‫הרבה מהסגל שלנו יצטרך לשכוח את זה.‬
‫וכמובן, כמנתחים,‬
‫עלינו לשמור על רמה של מצוינות.‬
‫ואו. איזה יופי.‬
‫יש איזון.‬
‫דייוויד הוא ספר פתוח‬ ‫ולכן אנחנו אוהבים אותו.‬
‫הוא אינו חושש להראות שהוא פגיע,‬
‫אבל אנחנו חייבים להגן‬ ‫על פרטיותו, להכיר בחלקים הפגיעים בו‬
‫ופשוט להתפלל שהכול יתנהל‬ ‫באופן מושלם ולא לטפל בו אחרת.‬
‫הוא אדם מדהים, אתם יודעים?‬ ‫הוא דייוויד. הוא חי כאילו שהוא גוסס.‬
‫בוקר טוב, צוות.‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫דייוויד?‬
‫אני רק...‬
‫שלום, דייוויד.‬
‫אני מצטער.‬ ‫-אתה ישן?‬
‫שלום.‬
‫אוהב אותך.‬
‫איך היה האם-אר-איי?‬
‫זזתי.‬ ‫-נכון.‬
‫אתה נראה טוב.‬ ‫-הפנים והצוואר שלי כואבים.‬
‫העין שלך נראית טוב.‬
‫כן. זה בסדר.‬
‫מה הצבע של החליפה האפורה שלי? אני אשתוק.‬
‫אתה נראה טוב.‬
‫כואב לך?‬
‫כן, הזרועות שלי, והגב...‬
‫עדיין אותו כאב?‬ ‫-כן.‬
‫תודה, ג'ון.‬
‫אני רואה שאתה חוגג שם על האוכל.‬
‫הוא חסר התחשבות.‬ ‫-נכון.‬
‫היום הגיע.‬
‫- ד"ר ואלרי שולץ, גינקולוגית מיילדת -‬
‫זה יום טוב להביא בו חיים לעולם.‬
‫בואו נביט בתינוק.‬
‫כף יד.‬
‫אצבע קטנה.‬
‫כמה בהונות.‬
‫כן, זה בדיוק המקום‬ ‫שבו כף הרגל הזאת הייתה כל הזמן.‬
‫שם למטה.‬
‫התינוק נראה טוב.‬ ‫-כן.‬
‫הוא מחכה לצאת משם.‬ ‫-כן. אני רוצה להחזיק אותו כבר.‬
‫טוב, בואו נדבר על הסכמה.‬
‫דיברנו על הסיכון האפשרי לדיסטוציה של הכתף,‬
‫שראשו של התינוק יצא והכתף תיתקע.‬
‫דיברנו על פציעה של התינוק בלידה,‬
‫פציעה שלך, אם תהיה דיסטוציה של הכתף,‬
‫ולאחר ששקלת את כל זה,‬ ‫החלטת ללכת על ניתוח קיסרי. בסדר.‬
‫קראתי את הגיליון שלך קצת.‬
‫בואי נעבור על זה מהר.‬ ‫נפגעת בראשך בתאונת דרכים?‬
‫כן, בתאונת האמבולנס ב-2013.‬
‫אבל הדבר היחיד שנותר לי‬ ‫הוא קצת רעידות בכף היד לפעמים.‬
‫תשאלי שאלות מתי שתרצי.‬ ‫-אני מדברת הרבה, אז...‬
‫יש תרופות גם בשביל זה.‬
‫אתה יכול לארגן לי קצת מהתרופה הזאת?‬
‫לא!‬
‫לארוז לך בשקית?‬
‫שלום. אני מקווה שיהיה לך‬ ‫מצב רוח טוב כל כך ברגע האמת.‬
‫את יודעת, אני מרגישה שחלק מזה הוא...‬
‫חרדות וחששות. כן.‬
‫אל תהיי גיבורה.‬ ‫תגידי להם מתי כואב לך, בסדר?‬
‫אל תהיי כמוני. תהיי טובה יותר ממני.‬ ‫-כן.‬
‫אני מוצפת ברגשות.‬
‫אני נמצאת במערכת כבר 16 שנים כזה.‬
‫אני אחות כבר 14 שנים‬ ‫ושבע שנים ב"בריאות שמיים",‬
‫וכעת, בגלל ההנחיה להתחסן, הקריירה שלי כאן...‬
‫תסתיים.‬
‫להסתגל, לאלתר ולהתגבר, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫מנקודת המבט שלי,‬ ‫אין מחקרים ארוכי טווח על עוברים ותינוקות.‬
‫הייתי רוצה לראות‬ ‫מחקר של כמה שנים, כך שאוכל לומר,‬
‫"כן, בסדר, אני מרגישה בנוח עם החיסון‬
‫"ומאמינה שלא תהיה לו‬ ‫שום השפעה שלילית על תינוק שאלד."‬
‫זה מתסכל, כי עבדתי הרבה במהלך הקורונה.‬
‫היית חושבת שהדברים שקורעת את עצמך בשבילם,‬
‫שהקרבת בשבילם הרבה כל כך,‬ ‫בפרט כשעבדת במהלך המגפה...‬
‫את רואה אנשים מגיעים לחדר ההמתנה של המיון‬
‫ופשוט מתים מולך,‬ ‫וזאת לא רק עבודה, באותו רגע.‬
‫את משקיעה הכול בטיפול בחולים האלה.‬
‫השגתי למנקה שלי תור לחיסון.‬
‫עזרתי לאנשים להשיג‬ ‫תורים לחיסון בניו ג'רזי.‬
‫כל כך מוזר שעכשיו אני צריכה לשאול אנשים,‬
‫"אתם מחוסנים?"‬ ‫יש לי ידידה שלא מרגישה בנוח עם זה,‬
‫ואני לא רוצה להציב אותה‬ ‫במצב הזה. אני לא רוצה לשאול אותה.‬
‫אני לא יודעת. זאת תקופה ממש משונה.‬
‫אני רוצה להתרועע‬ ‫עם אנשים. נמנעתי מזה מאוד.‬
‫שלום, גלוריה.‬
‫עברתי בזריזות על הגיליון שלך.‬
‫היה כתוב שם משהו על שרפה בדירה שלך?‬
‫המיקרוגל עלה באש.‬
‫ישנתי כשזה קרה.‬
‫האש הגיעה עד לתקרה.‬
‫אני מבינה.‬
‫זה היה מפחיד,‬ ‫כי לא הצלחתי ליצור קשר עם אף אחד.‬
‫בסדר. האמבולנס הגיע?‬
‫כן.‬ ‫-ומכבי האש?‬
‫ברחוב היו 20 רכבים שלהם, בערך.‬
‫היית בסדר לפני השרפה?‬ ‫-הייתי בסדר גמור.‬
‫טוב. יש לך חיות מחמד בדירה?‬
‫לא.‬ ‫-נהדר.‬
‫את יכולה להראות לי‬ ‫את הפנים שלך? אני רוצה רק לוודא...‬
‫את יכולה להראות לי את השיניים שלך?‬ ‫בסדר. קשה לך לדבר הלילה או ש...‬
‫קצת.‬ ‫-קצת? בסדר.‬
‫וקיבלת חיסון?‬
‫כן, פעמיים.‬ ‫-נהדר.‬
‫אנחנו לא יכולים‬ ‫לשחרר אותה. ייתכן שאין לה דירה.‬
‫היא לא מציגה את המצב כחמור,‬ ‫אבל היא אמרה גם שהדירה נהרסה לגמרי,‬
‫אז האם יהיה לה בית לאחר מכן? ולכמה זמן?‬
‫היא תוכל להשיג את החפצים שלה? נחכה ונראה.‬
‫הדירה עלתה באש. את בטוחה שלא שאפת עשן?‬
‫בטח שאפתי קצת, אבל אני חייבת ללכת.‬
‫את רוצה ללכת?‬ ‫-כן, לא נפצעתי. אני חייבת ללכת.‬
‫אני עצבנית מאוד עכשיו. אני חייבת ללכת.‬
‫בסדר. למה את נסערת? את יכולה לספר לי.‬
‫אני לא רוצה ניתוח נפשי.‬ ‫מה גורם לי להרגיש נסערת?‬
‫עברתי טראומה הערב ואני לא רוצה להיות פה.‬
‫אני רוצה ללכת.‬
‫בסדר. מישהו יכול לאסוף אותך?‬
‫כן, כנראה.‬ ‫-מוטב כך.‬
‫בואי נלחץ על ירוק בשביל לדבר.‬
‫אני מרגישה שהרפואה היא החלק הקל.‬
‫למדנו רפואה והוכשרנו לעסוק ברפואה.‬
‫לי תמיד היה קשה יותר‬ ‫עם הפן הסוציאלי של המטופלים במיון,‬
‫כי את נתקלת במצבים‬ ‫של אנשים שמחזיקים מעמד רק בקושי.‬
‫בסדר. טוב, חומד.‬
‫הבת שלה תבוא לקחת אותה.‬
‫הבת שלה אמרה שהייתה בדירה‬ ‫ושהאש הייתה משהו שלא ייאמן.‬
‫היא התפשטה לכל מקום.‬
‫נראה שכל הבניין בער,‬
‫אז אני מופתעת שלא הגיעו אלינו‬ ‫אנשים נוספים משם, אבל אין לדעת.‬
‫אני עדיין רוצה לעשות לה‬ ‫סריקת ראש כדי לוודא שאין לה משהו אקוטי,‬
‫אבל המספרים נראים טוב.‬
‫לאן האוכל שלי נעלם?‬
‫את אישה חזקה מאוד.‬
‫את גיבורת-על שמצילה חיים.‬
‫כל יום באמבולנס.‬
‫ובמשך תשעה חודשים הצלת חיים‬
‫ביחד עם הקטנצ'יק שלנו.‬
‫תודה שעזרת לי עם הכול.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬
‫מאוד.‬
‫אני יודעת שתהיי בסדר, אהובה שלי.‬
‫בעוד זמן קצר...‬
‫כן, אנחנו נחזיק אותו בקרוב.‬
‫אני אוהב אותך, אימא.‬
‫יברך האל את שניכם.‬
‫אמן.‬ ‫-אמן, אימא.‬
‫ותודה על התינוק הזה.‬
‫הנה האחיין הקטן שלך.‬
‫גם אני התפללתי הבוקר.‬
‫תודה, ג'ולי.‬ ‫-תודה רבה, ג'ולי.‬
‫תודה רבה על התמיכה והאהבה שלך.‬
‫להתראות.‬ ‫-אוהבת אתכם.‬
‫את מוכנה לעסק?‬
‫תירגעי, בסדר? אוהב אותך.‬ ‫-ניפגש שם.‬
‫תודה על הכול.‬ ‫-השותפה שלך כאן.‬
‫יש לה מועדון מעריצים כאן.‬ ‫-נכון.‬
‫הם לא יעזרו לך לגדל את התינוק?‬ ‫-דווקא כן.‬
‫כבר דאגתם לחיסכון לקולג'?‬
‫להתראות, גרייס.‬
‫באמת נחוץ כפר כדי לגדל ילד, כי צריך...‬
‫ברור.‬
‫- בית החולים לנשים כץ -‬
‫- בית החולים לנוקס היל -‬
‫ג'יי-בי.‬ ‫-כן, רק רגע.‬
‫ג'ון. בוא הנה לרגע. בייקר?‬
‫ג'יי-בי ינהל את המחלקה בהיעדרי.‬
‫אם יש דברים שהוא ירגיש איתם‬ ‫לא בנוח וירצה להתייעץ איתי, אין בעיה.‬
‫פרט לכך, הוא זה שמחליט. בסדר?‬
‫אז ישיבות, פגישות...‬ ‫צריך לכתב אותו בזימונים באי-מייל.‬
‫בסדר. נארגן מחדש את כל המחלקה.‬ ‫-יופי.‬
‫הכול ערוך לזה.‬
‫אז מה התוכנית להמשך?‬
‫היום אחליט בקשר לניתוח‬ ‫ואני רוצה שהוא יתקיים מחר, אם אפשר.‬
‫זה מה שאני מעדיף.‬
‫אוי, הדרמה...‬
‫בנינו את זה ביחד במשך שמונה שנים ו...‬
‫חשבתי על החיים שלנו,‬
‫זה פשוט עבר לי בראש,‬ ‫כל מה שבנינו כאן, ברגע אחד...‬
‫אתם יודעים, הסתיים, באופן מסוים.‬
‫כי במה אני מועיל כאן ללא דייוויד?‬
‫אין לי את השותף שלי מעבר למסדרון.‬
‫זה חור שאי אפשר למלא.‬
‫- ד"ר דייוויד לנגר, מנהל -‬
‫הדבר הזה בצוואר הוא נורמלי?‬
‫הכול נורמלי.‬ ‫-בסדר.‬
‫ותרגישי טוב יותר בעוד רגע.‬
‫קצת בחילה?‬ ‫-כן.‬
‫אני מרגישה שאני הולכת להקיא.‬
‫אולי זה יקרה, אבל נקווה שלא עכשיו.‬
‫בסדר, ויקי, לא תראי אותי, אבל תשמעי אותי.‬ ‫-אני לא מרגישה טוב.‬
‫מסכנה קטנה.‬
‫יופי. בדקו אותך ואין לך תחושה. בסדר?‬
‫הכול בסדר.‬
‫חתך.‬
‫בואו נעשה את זה בלי דם.‬
‫בבקשה, שב.‬
‫מלכה שלי, אני כאן.‬
‫תנשמי עמוק.‬
‫אני כאן, אהובה שלי.‬
‫הייתה לה בחילה.‬
‫אני כאן.‬
‫יופי. פינצטה?‬
‫מה יהיה השם שלו?‬
‫מאוריסיו אנדרס.‬
‫מאוריסיו אנדרס?‬
‫הוא מגיע.‬
‫הצלחנו, אהובה שלי.‬
‫ככה.‬ ‫-נסי להירגע.‬
‫יופי. טוב מאוד.‬
‫את הנסיכה הלוחמת שלי.‬
‫את עושה עבודה נפלאה, אהובה שלי.‬
‫אני צריכה מפשק.‬
‫כמו כל מי שנמצא איתנו כאן.‬
‫חתך?‬
‫סיימת?‬ ‫-כן, זה טוב.‬
‫את תרגישי דחיפה ומשיכה ואז יהיה לנו תינוק.‬
‫כן, את הולכת להיות אימא.‬ ‫-נראה כמו ראש.‬
‫השמנמן הקטן שלנו כמעט כאן. הוא מגיע.‬
‫הוא כמעט כאן. תירגעי.‬ ‫-אוזן יפה.‬
‫תנמיכו את השולחן.‬
‫הוא מגיע?‬ ‫-כן.‬
‫הילד הקטן שלנו מגיע.‬
‫מאוריסיו מגיע.‬
‫הוא מגיע.‬
‫הנה מאוריסיו!‬
‫הנה.‬
‫מזל טוב, אהובה שלי.‬
‫כן.‬
‫טוב, תנמיכו את הפרגוד. ככה.‬
‫הנה הוא. הנה התינוק. בסדר? טוב?‬
‫יש לך תינוק יפהפה.‬ ‫-איזה יופי.‬
‫כן? נהדר. ורוד כמו שצריך.‬
‫מזל טוב, אימא!‬
‫מזל טוב, אנשים.‬
‫מזל טוב, אימא.‬
‫עשית עבודה יפה.‬
‫הוא ממש גדול.‬
‫תראי מי נמצא פה, אהובה שלי.‬
‫היא מקבלת נוזלים.‬
‫אני יודעת שאתה רעב.‬
‫אתה רוצה שוקולד?‬
‫זה טוב. יופי.‬
‫אנחנו נלך לאכול דברים ממש טובים.‬
‫אני אוהבת אותך כל כך.‬
‫טוב, ד"ר לנגר.‬ ‫אנחנו נשים לך מסכה בשביל ההעברה.‬
‫קשה להאמין. הנה אני,‬ ‫נוירוכירורג עם פציעה בחוט השדרה,‬
‫ולפני זמן לא רב לא יכולתי לזוז כלל,‬
‫שכבתי בשלג עם הפנים למטה‬
‫והנחתי שחיי הסתיימו.‬
‫חשבתי שלא אוכל ללוות את בתי בחתונתה.‬
‫עכשיו אני נמצא בבית, בבית החולים שלי,‬
‫מבקש מהשותפים שלי‬ ‫להציל את חיי, באופן מסוים.‬
‫זה מסוכן מאוד והרבה מוטל על הכף.‬
‫החיים שבריריים מאוד.‬
‫הם יקרים.‬
‫חמוד כל כך.‬
‫בהצלחה, ד"ר לנגר!‬
‫תודה.‬
‫טוב, בואו נעשה את זה.‬
‫בסדר, וידוא פרטים אחרון.‬
‫תרגום כתוביות: עמוס דיאמנט‬