‎John, ce s-a întâmplat?
‎Îl știi pe David. ‎Schiază mereu pe lângă pârtie.
‎A căzut în cap într-un șanț. ‎A stat în zăpadă o oră.
‎Nu și-a putut mișca mâinile și picioarele. ‎Așa că... am crezut că s-a terminat.
‎Și-a hiperextins gâtul. ‎Nu mai circulă semnalele nervoase.
‎E ca și cum i-a fost decuplată ‎măduva spinării.
‎Nu cred că e o idee bună ‎să fie tratat la Lenox.
‎Cred că are nevoie de intimitate.
‎Nimeni nu vrea să-l vadă bolnav ‎pe șeful secției de neurochirurgie.
‎Du-te altundeva, fă-te bine ‎și întoarce-te sănătos.
‎Dar lui David...
‎îi place să-și expună emoțiile.
‎Câteodată, face doar cum vrea el. ‎De asta îl iubim.
‎Mergem la aeroport
‎după un bărbat de 58 de ani, ‎care a avut un accident la schi.
‎Mulțumesc.
‎A schiat în Vail vineri,
‎a căzut în cap cu fața înainte ‎și și-a hiperextins gâtul.
‎Bine.
‎Ai dureri la umeri?
‎Mă doare totul între C5 și C7. ‎Pe ambele părți.
‎SPITALUL LENOX HILL
‎DAVID LANGER, MEDIC ‎PREȘEDINTE, NEUROCHIRURGIE
‎Cel mai mare risc,
‎la orice leziune la nivelul vertebrei C5, ‎ca în cazul dlui doctor,
‎sunt problemele respiratorii...
‎paralizia sau tetraplegia.
‎Depinde de gravitatea fracturii.
‎Încă nu știm cât de gravă e.
‎Am mai văzut oameni cu astfel de răni.
‎Au trecut de la a face totul singuri, ‎la a trebui să ceară ajutor tot timpul.
‎Când poți fi persoana ‎la care toți apelează pentru ajutor,
‎apoi, brusc, ‎tu cauți pe cineva care să te ajute,
‎e groaznic.
‎SERVICIUL DE URGENȚE
‎SPITALUL LENOX HILL
‎Casă, dulce casă!
‎EPISODUL 06 ‎CASĂ, DULCE CASĂ
‎Dumnezeule!
‎E mai bine?
‎Nu, parcă e înghesuit aici, sus. ‎Chiar aici.
‎Ți-am spus că naști ‎înainte de sfârșitul lunii.
‎Te rog, liniștește-te! Suntem la serviciu.
‎E chiar aici...
‎Încerc să cobor din mașină.
‎Ai nevoie de ajutor?
‎Vin să te ajut, ‎înainte ieși direct în trafic.
‎- Facem o plimbare în parc, noaptea? ‎- Îmi vine să plâng.
‎De ce? Te doare? Haide!
‎- E mai bine? ‎- Da, e mai bine.
‎Cred că de vină a fost ‎poziția în care eram.
‎În regulă!
‎SPITALUL LENOX HILL
‎Da.
‎Bună, frumoaso!
‎Așa.
‎Bună!
‎Ce faceți? Sunt Stephanie, ‎voi fi asistenta dv.
‎Unu, doi, trei...
‎În regulă. Încetișor.
‎- Am aici o pernă. ‎- În regulă.
‎E foarte bine!
‎Dr. Langer, simțiți slăbiciune, ‎amorțeală, furnicături?
‎Păi... mă doare gâtul.
‎Mă dor îngrozitor mâinile.
‎Mă dor brațele din cauza gravitației. ‎Pot să le țin în sus o vreme.
‎La degetele astea, simt că am degerături. ‎Degetul ăsta e amorțit.
‎Împingeți!
‎Bine.
‎- Simțiți? La fel, pe ambele părți? ‎- Da.
‎- Absolut la fel? ‎- Da.
‎Și aici? Îmi pare rău.
‎- Scuze. ‎- La fel.
‎Durerea e insuportabilă.
‎Până când nu scade durerea, ‎sunt puțin neliniștit.
‎Respirați adânc.
‎Inspirați și expirați. Bine.
‎Cum vă simțiți? Asta e cel mai important.
‎Norocos! Mă bucur că sunt acasă.
‎Reparăm mizeria asta. O să mă fac bine.
‎Bun-venit acasă!
‎Știu că unii se tem de faptul că sunt aici ‎și că sunt arătat în starea asta...
‎N-aș vrea să fiu nicăieri altundeva.
‎Avem o echipă grozavă. ‎Am adunat oameni minunați aici.
‎Nicăieri nu e mai bine.
‎E dificil să avem grijă de dv.
‎Așa e, dar știi ceva? Când ești aici,
‎avem grijă de familia ta.
‎Acum e vorba de mine, ‎dar să nu procedăm altfel.
‎Lucrăm ca de obicei, foarte bine.
‎Sunteți un om foarte rezistent.
‎Mă bucur că tu mă îngrijești.
‎Dr. Langer, zborul a tot întârziat ‎până când mi-a început tura.
‎Am zis că e destinul.
‎L-a primit pe tata exact în camera asta. ‎Am fost foarte recunoscătoare.
‎Acum a venit el la mine. ‎O să am grijă de el ca de tatăl meu.
‎De fapt, îi spun mereu că e tatăl meu.
‎E puțin ciudat, nu? ‎Șeful să-ți fie ca un tată...
‎El a fost mereu așa, ‎de aceea am avut ceva emoții.
‎„Doamne, ce răspundere, ‎să am grijă de dr. Langer!”
‎Dar mă descurc.
‎- E normal să greșești uneori. ‎- Nu vom greși cu dv.
‎Să vă simți mai bine, ‎fiindcă avem pistoale Nerf.
‎Noi și asistentele, câte unul, ‎și unul pentru dv.
‎Ca să se poarte frumos.
‎În regulă. Sunt puțin obosit.
‎Vă lăsăm să dormiți. Vin medicamentele.
‎Se pregătește valiumul.
‎SPITALUL LENOX HILL
‎CENTRUL MEDICAL LENOX GREENWICH VILLAGE
‎- Bună! De unde vine? ‎- De la metrou.
‎De la metrou. E legat?
‎- A fost agresiv? ‎- Da.
‎E un tehnician disponibil ‎să-mi aducă niște seturi de aspirație?
‎Nu vreau să-i tai toate hainele. ‎Poate că nu mai are altele.
‎- E în regulă, amice? ‎- Nr. 15 a plecat?
‎Mă duc la ea după aceea.
‎Stai acolo!
‎- Și-a smuls ambele perfuzii. ‎- Doamne!
‎O sedez imediat. Îi dai niște Ativan?
‎Vrei mâncare? Vrei bere de ghimbir?
‎Bine. Așa stai aici?
‎Trebuie să-i dau ce vrea, ‎fiindcă nu vreau să plece.
‎- Bună, sunt dr. Macri! ‎- Bună, dnă doctor!
‎- Ne-am mai întâlnit. ‎- În regulă.
‎Demult.
‎Ce s-a întâmplat de data asta? ‎De ce ai ajuns aici aseară?
‎Am luat iar droguri.
‎Heroină?
‎- Heroină, cocaină... ‎- Înțeleg.
‎- Acum stai pe străzi? ‎- Da.
‎Bine.
‎Fără maioneză?
‎- Nu avem maioneză. ‎- Bine, mulțumesc.
‎Ce medicamente ar trebui să iei acum?
‎- Geodon. ‎- Când ai luat ultima dată?
‎Acum mult timp.
‎Te gândeai să-ți faci rău în seara asta?
‎Da.
‎Ce i-ai spus asistentei?
‎- Că am vrut să mă sinucid. ‎- Bine.
‎- Cum voiai să te sinucizi? ‎- Mă aruncam în fața unei mașini.
‎Bine.
‎Mai ai de gând să faci asta?
‎- Poate. ‎- Bine.
‎Ai pe cineva din familie în New York?
‎- Nu. Toți au murit. ‎- Toți au murit.
‎- Ai vreun prieten pe care... ‎- Absolut niciunul.
‎Niciun prieten.
‎Îl sun pe psihiatru după ce vin ‎rezultatele analizelor de sânge.
‎O să vorbească cu tine.
‎- În regulă. ‎- Dacă ai nevoie de ceva, spune.
‎Văd oameni mai bolnavi,
‎oameni cu dizabilități, ‎care nu mai pot lucra.
‎Pe durata pandemiei, ‎n-au avut asistență medicală.
‎Care e povestea?
‎N-au mai avut medicație ‎pentru afecțiuni psihice.
‎Se pare că a luat K2. ‎Ne-a zis în ambulanță, după ce s-a trezit.
‎Bună! Ai luat K2?
‎Reacționează și i-a crescut și tensiunea.
‎Avem multe cazuri de supradoză ‎în West Village.
‎K2 are efecte urâte ‎asupra tensiunii și inimii.
‎E regretabil că e atât de ieftin ‎și că se cumpără.
‎Bravo!
‎Acum e totul frumos și gestionabil,
‎în clipa următoare, totul explodează.
‎Așa e la camera de urgență.
‎Îmi place chestia asta. Îmi place mult.
‎Îmi place aglomerația ‎care apare câteodată la miezul nopții.
‎E ceva imprevizibil.
‎Nu, draga mea. Stai jos.
‎- Nu i-am dat bere de ghimbir? ‎- O aruncă în oameni.
‎A dat pe jos ‎și a aruncat pe tipul de la pază.
‎Avem trei persoane care au luat ‎spice.
‎În acest tip de activitate, ‎ne bazăm pe echipă.
‎În timpul pandemiei, ‎într-o perioadă de criză,
‎a trebuit să tragem tare, ‎iar fiind apropiați, ne-am sprijinit.
‎Munca în echipă e bună în domeniul nostru.
‎Mă duc să văd următorul pacient ‎care are nevoie de atenție.
‎De ce mă împuști? N-am făcut nimic.
‎N-aș face așa ceva!
‎Ți-am scos numele ‎și ținem rezerva închisă.
‎Cred că ai un pacient acolo.
‎- E bine? ‎- Da.
‎- Pot să merg să-l salut? ‎- Nu. E calm acum.
‎Așa mi se termină vacanța.
‎Ca atunci când ai făcut COVID, ‎era prima zi de vacanță.
‎- Bine... ‎- E un șablon, David.
‎Nu mai pleci în nicio vacanță.
‎Trebuie să încercăm.
‎Așa e, dar pățești ceva ‎de fiecare dată când pleci.
‎Ce melodie vrei, ‎după ce ai trecut pe lângă paraplegie?
‎Cântecul de la Pearl Jam.
‎Te iubesc. Te descurci de minune.
‎Îți mulțumesc pentru tot.
‎Îți mulțumesc că ești minunată.
‎Baftă! Nu-l luați în seamă. ‎Știți ce aveți de făcut.
‎- Mersi, Nancy. Hai, David! ‎- Du-te acasă. Ai grijă. Hai, David!
‎Bine.
‎- Odihnește-te! Ne vedem mâine. ‎- Mulțumesc.
‎A fost ciudat. Vedeam doar zăpadă, ‎fiindcă eram cu fața în jos.
‎Brațele îmi erau blocate la spate.
‎Eram în poziția lui Superman ‎și așteptam patrula de schi.
‎Eram în stare de șoc.
‎„Doamne, nu-mi simt brațele și picioarele. ‎Nu mă pot mișca.”
‎Doamne, e un copil aici!
‎Salut. Bună!
‎Mă tachinează. Stai să mă spăl pe mâini.
‎Mă bucur să te văd.
‎O să se facă pilot.
‎- Nu-i face asta. ‎- O să fie astronaut.
‎Așa da! Frumos!
‎- Abia aștept s-o țină și Laura în brațe. ‎- Bună!
‎În primul rând, bună! ‎Sunt transpirată. Ce faci?
‎Laura, o iei și tu ‎peste vreo 35-45 de minute.
‎- Nu mai bine mi-o dai chiar acum? ‎- Doamne!
‎Bună, mamă!
‎- Mi-ai lipsit mult! ‎- Ce mai faci?
‎Bine ai revenit!
‎- Nu. ‎- Nu...
‎- Ce ai făcut? Era... ‎- Nu știu.
‎Serios?
‎- Bună! ‎- Încă își învață emoțiile.
‎- Ți-e dor de noi? Cred că nu. ‎- Ba da, chiar îmi lipsiți.
‎Vorbesc despre voi tot timpul.
‎E adorabilă. E ca o jucărie drăguță.
‎Uită-te la ea! E leșinată.
‎Mersi că ne-ai arătat-o. ‎Mulțumim că ai adus-o.
‎Sigur că da.
‎E o plăcere, ‎e punctul culminant al zilei mele.
‎Am fost foarte entuziasmată. ‎Abia așteptam. Distracție plăcută!
‎Mulțumesc mult. Pa! Ședere plăcută!
‎Mă dor obrajii.
‎- De la prea mult zâmbit? ‎- Da.
‎ACCESUL VIZITATORILOR INTERZIS.
‎- Bună! ‎- Bună!
‎- Mergem la RMN. ‎- Bine.
‎Te simți bine?
‎Avem asta de la Denver.
‎John Langer, fratele lui David, ‎m-a sunat la ora 17:00.
‎Mi-a frânt inima.
‎Din fericire, ‎creierul e în stare perfectă.
‎Măduva spinării arată bine, ‎iar aici, la mijloc,
‎are o îngustare congenitală.
‎Și-a „ciupit” măduva.
‎Când și-a dat capul pe spate, ‎zona asta s-a strivit.
‎Acum are o inflamație aici, ‎numită sindrom medular central.
‎Se pot întrerupe ‎semnalele motorii și senzoriale
‎dintre creier și extremități.
‎Oricum, inflamația trebuie eliminată,
‎așa că va avea nevoie de o laminectomie.
‎Da, domnule. Dr. Langer, ce s-a întâmplat?
‎Am nevoie de puțină morfină.
‎- Îi mai dați medicamente? ‎- Mă duc eu.
‎Bine, venim.
‎Îndepărtând oasele astea
‎și creând spațiul necesar ‎pentru măduva spinării...
‎ar trebui să-și revină complet, ‎asta e speranța mea.
‎Am terminat. Te scoatem afară.
‎David face cele mai complexe operații.
‎E chirurg microvascular, ‎lucrează pe creier,
‎trebuie să lege vase de sânge.
‎E nevoie de cea mai fină sutură,
‎cele mai fine fire, ‎cele mai delicate instrumente.
‎La mine, e mai simplu.
‎Cu instrumente mari, ‎operez tumori cerebrale.
‎La el, e nevoie de finețe.
‎Chiar dacă durează trei, patru, ‎cinci luni, trebuie să poată coase.
‎Acum am cu cine să mă plimb prin zăpadă.
‎În statul New York, angajații ‎din sănătate trebuie să fie vaccinați.
‎Legea e astfel formulată
‎încât nu poți avea grijă de pacienți ‎dacă nu ești vaccinat.
‎Cred că sunt singura nevaccinată ‎din echipă.
‎Joi a fost ultima mea zi la urgențe, ‎azi e ultima zi la echipajul aerian...
‎N-o să plâng.
‎Sunt la vârful carierei mele, ‎îmi place unde sunt, mă simt confortabil.
‎Trebuie să iau această decizie ‎și să accept consecințele.
‎Aici, echipajul aerian. Am un pacient ‎de la Centrul Medical Peconic Bay‎...
‎Gata?
‎Intervenție STEMI.
‎Pacient cu pompă ventriculară, ventilator, ‎monitor cardiac și câteva perfuzii.
‎Am înțeles. Pacientul pare instabil.
‎Trebuie să-l mutăm cu mare grijă.
‎Acceleratoare și comutatoare. ‎Probleme cu vremea?
‎Gata de decolare.
‎Elicopterul Sky One se ridică ‎la 13:21 cu patru persoane la bord.
‎SPITALUL KATZ PENTRU FEMEI
‎- Ești gata, iubito? ‎- Da.
‎- Bine. ‎- Perfect.
‎Am ales să facem cezariană ‎din cauza poziției copilului.
‎Dacă nu poate ieși fără ajutor,
‎ar trebui să-i disloce umărul.
‎Știu că trebuie să renunț ‎și să mă pregătesc pentru operație.
‎Vreau să mă gândesc doar la momentul
‎în care voi vedea chipul fiului meu ‎pentru prima dată.
‎Asta aștept cu nerăbdare.
‎La trei, te rog.
‎Te simți bine?
‎Da?
‎Mai e puțin și ne vom vedea copilul.
‎Aș fi vrut să nu am alte lucruri în minte, ‎fiindcă nu e cel mai bine.
‎Dar lângă patul pacientului, ‎orice altceva trece pe planul al doilea.
‎Bună! Sunt Laura, sunt asistentă. ‎Ce se întâmplă?
‎Acest domn, bărbat de 52 de ani,
‎a venit aseară la miezul nopții, ‎adus de ambulanță.
‎Respira greu și avea dureri abdominale.
‎- Nu are familie sau prieteni. ‎- Nu are familie? Bietul de el!
‎Zicea: „Cum ajung acasă de aici?” ‎Asta îl preocupa.
‎Ne-am zis că n-are asigurare ‎și de-asta n-a fost la doctor.
‎De fapt, nu a știut ‎cum să facă programarea.
‎E posibil să aibă nevoie ‎de asistență socială.
‎I s-au terminat medicamentele ‎și nu a mai luat altele.
‎Bietul de el!
‎Pentru că n-a mai luat medicamente, ‎a ajuns aici.
‎Unu, doi, trei...
‎Așa.
‎Stai bine? Perfect.
‎Ce faci, Curtis? Te doare ceva?
‎Simți disconfort?
‎Nu suportă masca ventilatorului.
‎Inspiră adânc și expiră.
‎Nu te concentra la vorbit câteva secunde.
‎Dă-mi geanta de mai devreme!
‎Ai grijă la presa ventriculară. ‎Mă ocup eu aici. Două secunde.
‎Bine. Trebuie să plecăm.
‎- Turația? ‎- Nominală.
‎- Acceleratoare? ‎- Liber.
‎- Uși? ‎- Închise.
‎Aici elicopter Sky One, ‎plecăm de la Peconic spre South Side.
‎Apasă încă o dată.
‎Se întâmplă ceva cu aparatul ăsta.
‎Dă-o jos. Îi punem balonul un minut.
‎Mergem la terapie intensivă. ‎Trebuie să mergem chiar acum.
‎Avem transferul de la Peconic.
‎Câteva mici probleme în aer, ‎dar n-am pierdut nimic.
‎Sunteți gata? Unu, doi, trei... Excelent.
‎Curtis, mult noroc. ‎A fost o plăcere să te cunosc.
‎M-am întors după cască. ‎Nu știu ce e cu mine.
‎Eram cu mintea altundeva.
‎- Bună! ‎- Bună ziua, dr. Langer!
‎- Bună dimineața! ‎- Ce faceți?
‎Cum vă simțiți?
‎- Trebuie să vă cuplez la monitor. ‎- Bine.
‎Reconectez cablurile.
‎Scoate-i masca.
‎- Salut, Dave! Sunt Gary Giangola. ‎- Bună, Gary!
‎- Ce mai faci, amice? ‎- E în regulă. Rezist.
‎În regulă. Rezistă. Vin mai târziu.
‎Bună, dr. Langer! ‎O să fiu asistentul dv. azi.
‎Bine.
‎- 'Neața, dr. Langer! ‎- 'Neața!
‎Sunt Marvin, asistent de îngrijire. ‎O să vă iau temperatura.
‎Las asta aici. Dacă ai nevoie ‎de analgezice, apeși pe el.
‎- Am înțeles. ‎- Da? Bine.
‎Care e butonul pentru asistentă? ‎Nu vreau să le încurc.
‎Nu e o problemă.
‎„Unde naiba e? Unde e? Unde... ‎Nu mai e nevoie.”
‎Mă bucur că v-ați păstrat simțul umorului.
‎Mi l-am păstrat.
‎Decizia de a fi operat aici la Lenox
‎sau de a merge în altă parte, ‎pentru păstrarea anonimatului e una grea,
‎fiindcă... tu ai creat echipa asta.
‎Știi cine e bun chirurg.
‎Avem cei mai buni medici, rezidenți ‎și asistente. Există încredere.
‎Dar există și o vulnerabilitate.
‎Fiind lideri, nimeni nu vrea ‎să ne vadă într-o poziție vulnerabilă.
‎Poți să ignori ce ai văzut?
‎Mulți dintre angajați ‎vor trebui să facă asta.
‎Desigur, în calitate de chirurg, ‎trebuie să-ți menții nivelul de excelență.
‎Excelent! Bravo!
‎Există un echilibru.
‎David e o carte deschisă. ‎De-asta îl iubim.
‎Nu se teme să se arate vulnerabil,
‎dar trebuie să-i protejăm intimitatea, ‎să-i vedem vulnerabilitățile
‎și să ne rugăm ca totul să meargă perfect ‎și să nu-i schimbăm tratamentul.
‎E un tip incredibil. Așa e David. ‎Trăiește de parcă ar muri.
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎David?
‎Bună, David!
‎Salut, David!
‎- Scuze. ‎- Dormeai?
‎Te iubesc.
‎Cum a ieșit RMN-ul?
‎- M-am mișcat. ‎- Așa e.
‎- Arăți bine. ‎- Simt că mă dor fața și gâtul.
‎Ochiul arată bine.
‎Da. E în regulă.
‎Ce culoare are costumul meu gri? O să tac.
‎Arăți bine.
‎Ai dureri?
‎Mă dor brațele și spatele.
‎- Încă simți durere? ‎- Da.
‎Poftim.
‎Mersi, John.
‎Te văd cum mănânci.
‎- E nepoliticos. ‎- Da.
‎- Azi e ziua cea mare. ‎- Da.
‎E o zi bună să aduci o viață pe lume.
‎- Hai să vedem bebelușul. ‎- Uite o mână.
‎Un degețel.
‎- Și degete de la picioare. ‎- Acolo i-a fost piciorul tot timpul!
‎Chiar dedesubt.
‎- Arată bine. ‎- Da.
‎- Așteaptă să iasă. ‎- Da. Vreau să-l țin în brațe!
‎Trebuie să am consimțământul tău.
‎Am discutat despre riscul ‎de distocie umerală,
‎când iese capul copilului ‎și se blochează umerii.
‎Am discutat ‎despre rănirea copilului, dar și a ta,
‎în cazul distociei umerale.
‎Având în vedere toate acestea, ‎ai decis să faci cezariană.
‎În regulă.
‎M-am uitat pe fișa ta.
‎Ai suferit un traumatism cranian ‎într-un accident de mașină?
‎Da, un accident cu ambulanța, în 2013.
‎Singurul efect e un tremurat al mâinii, ‎când și când.
‎- Poți pune întrebări oricând. ‎- Vorbesc mult, așa că...
‎Există medicamente și pentru asta.
‎Ne puteți da câteva când plecăm?
‎Nu...
‎Să le iei la pachet?
‎Bună! Sper să fii la fel de veselă ‎și când începe greul.
‎Simt că o parte din mine
‎e agitată și îngrijorată.
‎Nu face pe eroina. ‎Spune-le când te doare, auzi?
‎- Nu fi ca mine. Fii mai bună. ‎- Da.
‎Am multe sentimente amestecate.
‎Sunt în sistem de 16 ani.
‎Sunt asistentă de paisprezece ani, ‎iar pe elicopter lucrez de șapte ani.
‎Și...
‎Din cauza cerinței de vaccinare, ‎cariera mea aici...
‎se va termina.
‎- Adaptează-te, improvizează și depășește. ‎- Așa e.
‎Nu știu să existe studii de durată
‎despre efectele ‎asupra fătului sau bebelușului.
‎Vreau să fiu liniștită, ‎să fi trecut câțiva ani ca să pot spune
‎că mă simt confortabil cu vaccinul
‎și că știu că nu-i va dăuna ‎unui copil pe l-aș avea.
‎E frustrant, fiindcă am lucrat mult ‎în timpul pandemiei.
‎Te gândești la lucrurile ‎pentru care te spetești,
‎pentru care sacrifici atâtea, ‎mai ales când lucrezi în timpul pandemiei.
‎Vezi oameni venind la urgențe ‎și murind în fața ta. Și...
‎Atunci, nu mai e doar o slujbă.
‎Dai totul ‎pentru îngrijirea acestor pacienți.
‎Am programat-o la vaccinare ‎pe femeia care-mi face curățenie.
‎Am ajutat niște oameni ‎să se programeze în Jersey.
‎E foarte ciudat să trebuiască să întreb:
‎„Ești vaccinat?”
‎O prietenă nu e convinsă ‎și nu vreau s-o stânjenesc.
‎Nu vreau s-o întreb.
‎Nu știu ce să zic... Trăim vremuri ciudate.
‎Vreau să socializez. ‎Am fost foarte prudentă.
‎Bună, Gloria!
‎Ți-am citit nota de la triaj.
‎Scria de apartamentul tău? A luat foc?
‎Cuptorul cu microunde a luat foc. ‎Dormeam când s-a întâmplat.
‎- Flăcările erau până în tavan. ‎- Înțeleg.
‎Eram speriată. Nu puteam să dau de nimeni.
‎- Bine. A venit ambulanța? ‎- Da.
‎Și pompierii?
‎Erau vreo 20 de mașini pe stradă.
‎- Înainte de incendiu aveai probleme? ‎- Mă simțeam bine.
‎Ai animale de companie în apartament?
‎- Nu. ‎- Perfect.
‎Îmi arăți fața? Vreau să fiu sigură...
‎Arată-mi dinții. Bine. ‎Ai avut greutăți de vorbire în seara asta?
‎- Puțin. ‎- Puțin. Bine.
‎Te-ai vaccinat?
‎- Da, două doze. ‎- Minunat.
‎Nu putem să o externăm. ‎Probabil că nu are unde să stea.
‎E posibil să minimizeze situația, ‎dar a spus că apartamentul e distrus.
‎Va avea o casă după asta? Pentru cât timp?
‎Își poate lua lucrurile? Vom vedea.
‎Apartamentul era în flăcări. ‎Ești sigură că n-ai inhalat fum?
‎Probabil că da, dar trebuie să plec.
‎- Vrei să pleci? ‎- Da, nu am fost rănită. Trebuie să plec.
‎Sunt foarte iritată. Trebuie să plec.
‎Înțeleg.
‎Ce te supără? Mie poți să-mi spui.
‎Nu vreau analize. Ce mă supără?
‎Am suferit o traumă în seara asta ‎și nu vreau să fiu aici.
‎Vreau să plec.
‎Bine. Putem chema pe cineva să te ia?
‎- Probabil. ‎- Ar fi mai bine.
‎Apasă butonul verde.
‎Simt că medicina e partea ușoară.
‎La facultate, ‎ne-am instruit să facem medicină.
‎Aspectele sociale sunt cele mai grele ‎la camera de urgență
‎fiindcă în unele cazuri, ‎oamenii sunt încăpățânați.
‎Bine. Bine, draga mea.
‎Vine să o ia fiica ei.
‎Fiica a zis că era și ea acolo, ‎iar incendiul a fost uriaș. Era peste tot.
‎Se pare că ardea toată clădirea.
‎Mă mir că n-am primit ‎mai mulți oameni de acolo. Vom vedea.
‎Tot vreau să-i fac o tomografie ‎ca să fiu sigură că nu are ceva acut,
‎dar analizele arată bine.
‎Oare unde mi-o fi mâncarea?
‎Ești o femeie puternică.
‎Ești o supereroină care salvează vieți
‎în fiecare zi, pe ambulanță.
‎Și, timp de nouă luni, ai salvat vieți ‎împreună cu micuțul nostru.
‎Mulțumesc că mă ajuți.
‎Sunt mândru de tine.
‎Foarte mândru.
‎Știu că o să fie bine, draga mea.
‎În foarte scurt timp...
‎Da, mai avem puțin ‎și o să-l ținem în brațe.
‎Te iubesc, mamă.
‎Fiți binecuvântați!
‎- Amin! ‎- Amin, mamă.
‎Mulțumesc. Mulțumesc pentru acest copil.
‎Uite-ți nepoțelul!
‎M-am rugat și azi-dimineață.
‎- Mulțumesc, Julie. ‎- Mulțumesc mult.
‎Vă mulțumim pentru susținere ‎și pentru iubirea voastră.
‎- La revedere! ‎- Vă iubim.
‎Ești gata?
‎- Tranquila.‎ Stai liniștită. Te iubesc. ‎- Ne vedem acolo.
‎- Mulțumesc pentru tot! ‎- Partenera ta e aici.
‎- Are un fan club aici. ‎- Așa e!
‎- Nu te ajută și să crești copilul? ‎- Ba da.
‎Există deja un fond pentru facultate?
‎Pa, Grace! Pa!
‎E nevoie de un sat ca să crești un copil.
‎Așa e.
‎SPITALUL DE FEMEI KATZ
‎SPITALUL LENOX HILL
‎- JB! ‎- Da. Stai puțin.
‎John, vino o clipă. Baker?
‎JB conduce secția în lipsa mea.
‎Dacă e ceva neclar ‎și vrea să discutăm, bine.
‎Dacă nu, sunt deciziile lui, da?
‎Ședințe, întâlniri, ‎trebuie să fie și el pe lanțul de mesaje.
‎- E bine. O să rearanjăm toată secția. ‎- Minunat! E mai bine așa.
‎Care e planul?
‎Azi decid dacă fac operația. ‎Aș face-o mâine dacă pot și ei.
‎Așa aș vrea.
‎Ce nenorocire!
‎Am petrecut opt ani ‎clădind acest spital împreună.
‎M-am gândit la viețile noastre,
‎și parcă am văzut cum totul ‎a fost într-o clipă...
‎Cumva, s-a ales praful.
‎Ce să fac eu aici fără David?
‎Nu-l am pe partenerul meu vizavi.
‎Există un gol care nu poate fi umplut.
‎E normal acolo, la gât?
‎- Totul e în regulă. ‎- Bine.
‎O să te simți mai bine într-o clipă.
‎- Simți puțină greață? ‎- Da.
‎Simt că-mi vine să vomit.
‎E posibil. Să sperăm că nu acum.
‎Vicky, n-o să mă vezi, dar o să mă auzi.
‎- Nu mă simt bine. ‎- Bietul iepuraș!
‎E bine. Au testat deja. Ești amorțită.
‎Totul e în regulă.
‎Incizie.
‎Să lucrăm frumos și fără sânge.
‎- Bună! ‎- Ia loc.
‎Regina mea, sunt aici.
‎Respiră adânc.
‎Sunt aici, iubito.
‎- I s-a făcut greață. ‎- Sunt aici.
‎Bine. Pensă Kochers.
‎Cum îl cheamă?
‎Mauricio Andres.
‎Mauricio Andres?
‎Vine la noi!
‎- Am reușit, iubito. ‎- Puțin mai jos.
‎- Într-o clipă. ‎- Relaxează-te.
‎Așa! Foarte bine.
‎Ești prințesa mea războinică.
‎- Te descurci de minune, iubito. ‎- Depărtător Richardson.
‎Și tu, și toți cei de aici.
‎Incizie.
‎- Ai terminat? ‎- Da. E bine.
‎O să simți că împing și trag, ‎apoi vine copilul.
‎- Da, o să fii mamă. ‎- Țineți capul, vă rog.
‎Micuțul grăsun e aici.
‎Vine!
‎- Iese! Relaxează-te. ‎- Ce urechiușă!
‎Coborâți masa.
‎Iese? Da.
‎Vine băiețelul nostru. Vine Mauricio.
‎Vine Mauricio.
‎Uite-l!
‎Și uite-l pe Mauricio!
‎Așa!
‎Felicitări, iubito!
‎Da!
‎Coboară perdeaua. Așa.
‎Uite-l! Ăsta e copilul, e aici! Bine?
‎- Ai un copil frumos. ‎- În regulă!
‎Da?
‎Bravo! Un copil frumos și roz.
‎La mulți ani!
‎Felicitări!
‎Felicitări, mamă!
‎Te-ai descurcat bine.
‎E mare.
‎Scumpo, uite cine a venit!
‎I-am dat fenilefrină. Primește fluide.
‎Știu că ți-e foame!
‎Vrei niște ciocolată?
‎E bine. În regulă.
‎O să mâncăm mâncărică bună.
‎Te iubesc foarte mult!
‎Uite!
‎Dr. Langer, vă punem masca, ‎pentru transport.
‎E greu de crezut.
‎Sunt neurochirurg ‎și am leziuni ale măduvei spinării.
‎Cu puțin timp în urmă, ‎nu puteam să mă mișc deloc.
‎Eram căzut cu fața în zăpadă
‎și mă gândeam că viața mea s-a terminat.
‎Mă gândeam ‎că nu-mi voi putea conduce fiica la altar.
‎Apoi aici, acasă, în spitalul meu,
‎rugându-mi partenerii... ‎să-mi salveze viața.
‎E foarte periculos și sunt multe în joc.
‎Viața e foarte fragilă.
‎E prețioasă.
‎Ce drăguț e!
‎Succes, dr. Langer!
‎Mulțumesc.
‎La treabă!
‎Haideți să confirmăm datele.
‎Subtitrarea: Dan Ilioiu