John, vad hände?
Du känner David. Han åker skidor utanför leden.
Han åkte ner i en ravin.
Han låg i snön i en timme och kunde inte röra armar och ben.
Jag trodde att det var slut.
Han översträckte nacken. Nervsignalerna stördes.
Det är som om nån drog ut kontakten ur ryggmärgen.
Jag tycker inte att det är en bra idé att bli behandlad på Lenox.
Han behöver avskildhet.
Ingen vill se chefskirurgen inom neurokirurgi
när han är sjuk.
Gå nån annanstans, bli frisk och kom tillbaka.
Men du vet, David...
...visar sina känslor lite mer offentligt.
Han gör som han vill. Det är därför vi älskar honom.
Nu ska vi till flygplatsen
och hämta en 58-årig man som var med om en skidolycka.
Tack.
Han åkte skidor i Vail i fredags,
föll med ansiktet före och nacken blev översträckt.
Okej.
Har du ont i axlarna?
Allt från C5 till C7.
På båda sidorna.
CHEFSKIRURG, NEUROKIRURGI
DAVIDS FRU
Den stora risken med de skador,
C5-skadorna, som doktorn har,
är andningsbesvär, så...
...förlamning, helförlamad eller benförlamad.
Det beror på hur svår frakturen är.
Vi vet inte exakt än.
Vi har sett andra med såna skador.
De gick från att göra saker på egen hand till att inse att de behöver hjälp.
När du är den som alla får hjälp av och sen plötsligt
måste du be andra om hjälp, det är hemskt.
Hem, ljuva hem.
Herregud.
Är det bättre nu?
Nej, det känns som kramper. Här.
Jag sa ju att det blir före slutet av månaden.
Snälla, slappna av.
Vi jobbar.
Han är precis här, som...
Jag ska försöka gå ut.
Behöver du hjälp?
Låt mig hjälpa dig innan du går ut i trafiken.
- Ska du ta en promenad i parken? - Jag vill gråta.
Varför? Har du ont? Kom igen.
Okej, bättre?
Ja, det känns bättre. Jag tror det var eftersom jag satt.
Okej.
Japp.
Hej, snygging.
Så där.
Hej.
Hej. Jag heter Stephanie och är din sjuksköterska.
Ett, två, tre.
Okej. Lugnt och fint.
- Där är en kudde. - Okej.
Det är rätt skönt.
Dr Langer, har du svaghet, domningar, stickningar?
Jag har nacksmärta.
Mina händer tar kål på mig.
Armarna gör ont att lyfta.
Jag kan hålla upp dem ett tag.
De här två fingrarna känns förfrysta. Fingret är bortdomnat.
Knuffa bort mig.
Bra.
- Känns det här lika på båda sidor? - Ja.
- Hundra procent lika. - Ja, jag kan behöva smärtlindring.
Och här?
- Ursäkta. - Ja, lika.
Smärtan är förlamande,
så tills den försvinner är jag lite orolig.
Ta ett djupt andetag.
In och ut. Okej.
Hur mår du? Det är det viktigaste.
Tursam. Glad över att vara hemma.
Vi fixar resten av skiten. Jag klarar mig.
Välkommen hem.
Jag vet att vissa är rädda för att jag är här
och visar mig svag, och...
Jag vill inte vara nån annanstans.
Vi har ett bra team med bra människor.
- Det finns inget bättre ställe. - Ja.
Det är stort att ta hand om dig.
Jag vet, men vet du vad? När du är här
tar vi hand om familjen och din familj.
För att det är jag är det annorlunda men det måste inte vara så.
Gör det vi alltid gör, gör allt bra.
Du är en av de mest motståndskraftiga jag har sett, så...
Jag är så glad att du tar hand om mig.
Dr Langer, ditt flyg försenades tills det var mitt skift.
Jag sa att det var meningen.
Han skötte min pappa i samma rum och jag var så tacksam.
Nu kommer han till mig, så jag ska ta hand om honom som min far,
och jag kommer att säga att han är som min pappa.
Det är galet, eller hur? Din chef, din pappa.
Men han har alltid varit sån och därför kände jag mig lite nervös.
Det är stort att ta hand om dr Langer.
- Vi ordnar det här. - Det är okej att göra misstag.
Vi ska inte göra misstag med dig.
Känn dig bättre för vi har Nerf-vapen här.
De gav ett till oss, ett till sköterskorna och ett till dig.
Så att han uppför sig.
Okej, jag är lite trött.
Vi låter dig sova. Medicinerna kommer.
Och valiumet är beställt.
- Hej. Var kommer han ifrån? - Tunnelbanan.
Tunnelbanan. Är han fasthållen?
- För att han var stridslysten? - Ja.
Kan jag få några Yankauers för att suga?
Jag vill inte klippa hans kläder. Det kan vara hans enda kläder.
-Är du okej? - Har femton gått?
Jag ska träffa henne sen.
Nej, undan.
- Hon slet ut båda sina kanyler. - Herregud!
Jag ger gärna lugnande. Vill du ge henne Ativan?
Vill du ha mat? Vill du ha ginger ale?
ISOLERINGSRUM
Stannar du här då?
Jag måste ge henne vad hon vill ha, så att hon inte går.
Hej, jag heter dr Macri.
Hej, doktorn.
- Vi har träffats förut. - Okej.
För länge sen.
Vad hände den här gången? Varför kom du in ikväll?
Jag började med droger igen.
Heroin?
Heroin, kokain.
Okej.
-Är du hemlös nu? - Ja.
Okej.
Får jag majonnäs?
- Nej, vi har ingen majonnäs. - Okej, tack.
Vilka mediciner ska du ta?
- Geodon. - När tog du den senast?
För länge sen.
Tänkte du skada dig själv ikväll?
Ja.
- Vad sa du till sjuksköterskan? - Jag försökte ta livet av mig.
- Okej. Hur skulle du göra det? - Springa in i en bil.
Okej.
Är det nåt du fortfarande tänker göra?
Kanske.
Åh. Okej.
Har du några familjemedlemmar här i New York?
Nix. Alla dog.
Har alla dött?
- Har du några vänner här som kan... - Nej.
Inga vänner.
Jag ska ringa psykiatern när dina blodprov har kommit tillbaka,
så pratar de med dig.
- Okej. - Säg till om du behöver nåt.
Jag ser definitivt folk som är sjukare,
personer med sjukpension eller som inte kan arbeta.
Folk förlorade sjukvården under pandemin.
Varför?
De förlorade sina mediciner för psykiska tillstånd.
Hon var hög på K2.
Hon berättade det i ambulansen när hon vaknade.
Hej. Har du tagit K2?
Hon svarar och hennes blodtryck stiger redan.
Vi har många i West Village som överdoserar.
K2 gör konstiga saker med blodtrycket och hjärtat.
Det är olyckligt att det är så billigt.
Bra lagarbete.
Ena minuten var det trevligt och hanterbart.
Och i nästa minut exploderade det.
Så är det på akuten.
Jag älskar det faktiskt. Jag älskar det.
Jag gillar flödet mitt i natten som ibland sker.
Det är oförutsägbart.
Nej, kära du. Du ska sätta dig.
Gav vi inte ginger ale?
Hon kastar den på folk.
Det finns på golvet, hon kastade den på vakten.
Så det är spice, spice och spice.
Med såna här jobb, uppskattar vi teamet.
När pandemin kom, måste vi i den krisen,
samlas och att vara så nära är ett bra stödsystem.
Teamarbete är bra för vården.
Jag ska träffa min nästa patient som behöver lite uppmärksamhet.
Du skjuter mig, varför? Jag gjorde inget.
Det skulle jag aldrig göra.
Vi tog bort ditt namn och håller det stängt.
Jag tror att du har en patient där.
-Är de okej? - Ja.
Kan jag gå och hälsa?
Nej. De är lugna.
Min semester är slut.
Precis som när du fick Covid på första dagen av semestern.
- Okej. - Det finns ett tema här.
Du kan inte ta semester längre.
Vi måste försöka.
Jag vet, men du blir körd varje gång.
Vilken låt vill du spela?
En Pearl Jam-låt.
Jag älskar dig. Du gör ett bra jobb.
Tack för allting.
Tack för att du så fin.
Lycka till. Lyssna inte på honom. Ni vet vad ni ska göra.
- Tack, Nancy. Team David. - Kör försiktigt. Ta hand om dig.
Okej, ja.
- Ha en trevlig kväll. Vi ses imorgon. - Tack.
Allt jag kunde se var snön, för mitt ansikte låg neråt.
Mina armar var fastnaglade bakom mig.
Jag var i en Superman-position och väntade på att skidpatrullen skulle komma.
Jag var som i chock...
"Jag känner inte mina armar och ben. Jag kan inte röra mig."
Herregud, en bebis!
Hej.
Vilken frestelse. Vänta. Låt mig tvätta händerna.
Kul att ses.
Hon ska bli pilot.
- Gör inte så mot henne. - Hon ska bli astronaut.
Just det. Schyst.
- Vänta tills Laura håller henne. - Hej!
Först och främst, hej. Jag är svettig. Hur mår du?
Laura, du får hålla henne. Jag behöver bara 35-45 minuter.
- Nej. Kan du ge henne nu? - Herregud!
Hej där.
- Jag har saknat dig. - Hur mår du?
Välkommen tillbaka.
- Nej. - Nej, nej.
- Vad gjorde du? Jag hade... - Vet inte.
Verkligen?
- Hej. - Hon förstår inte känslor än.
Saknar du oss? Säkert inte.
Jag saknar er. Jag pratar om er hela tiden.
Hon är underbar. Som en fin liten docka.
Titta på henne. Hon somnar.
Tack för att vi fick träffa henne.
Ja, självklart.
Det här är höjdpunkten på min dag.
Jag var så förväntansfull. Jag kunde inte vänta. Ha så kul.
Tack så mycket. Hej då. Ha en bra dag.
Nu gör mina kinder ont.
- För att du ler så mycket? - Ja.
INGA BESÖKARE. KONTAKTA PERSONALEN.
- Hej. - Hej.
- Vi ska till MRI. - Okej.
Hur är det?
Det här är från Denver Medical Center.
John Langer, Davids bror, ringde mig klockan fem den dagen.
Det krossade mitt hjärta.
Lyckligtvis är hans hjärna perfekt.
Hans ryggmärg ser bra ut och här i mitten
har han en medfödd förträngning.
Han har tryckt ihop ryggmärgen.
När huvudet kastades bakåt blev det hoptryckt.
Nu har han en inflammation. När man har gjort så
kallas det för centralt ryggmärgssyndrom,
och det kan hindra signalerna från hjärnan till extremiteterna.
Hur som helst måste han få trycket att släppa,
så han behöver en laminektomi och en infusion.
Ja, sir. Dr Langer, vad hände?
Jag måste ta lite morfin.
- Mer medicin? - Jag fixar det.
Okej, vi kommer.
Om man ger honom det utrymme han behöver, för ryggmärgen,
borde han uppnå full styrka, hoppas jag.
Vi är klara. Vi ska ta ut dig.
David gör mänsklighetens mest komplicerade operationer.
Han gör mikrovaskulär neurokirurgi och han måste sy ihop blodkärl.
Det kräver de finaste suturerna,
de finaste trådarna, som håller de finaste instrumenten.
Det jag gör med större instrument är lättare,
att ta hjärntumörer. Han använder de finaste instrumenten.
Även om det tar tre, fyra, fem månader, måste han kunna sy.
Jag har åtminstone nån att gå i snöskor med nu.
Enligt New York måste all sjukvårdspersonal vaccineras
och enligt lagarna nu
får man inte ta hand om patienter utan vaccination.
Jag är nog den enda som inte är vaccinerad.
Min sista dag på akuten var torsdag. Min sista dag på SkyHealth är idag, så...
Jag tänker inte gråta.
Precis när jag är på toppen av min karriär, där jag är bekväm,
måste jag fatta det här beslutet och ta konsekvenserna.
Northwell Center till SkyHealth, Jag har en patient från Peconic Bay...
Tar du det?
Det är en STEMI. Patienten har en impeller och biPAP,
hjärtmonitor och dropp.
Uppfattat. Patienten verkar instabil.
Vi måste hantera patienten försiktigt.
Gasreglage och brytare. Miljööverväganden?
Redo när du är.
Northwell Center SkyHealth One,
lyfter klockan 13.21 med fyra ombord.
-Är du redo? - Jag är redo.
- Okej. - Okej.
Vi bestämde att vi skulle göra kejsarsnitt på grund av barnets position.
Om han inte kan komma ut utan hjälp måste de dra hans axel ur led.
Jag vet att jag måste släppa det och göra mig redo för operationen.
Jag vill bara tänka på stunden
när jag får se min sons ansikte för första gången.
Det ser jag fram emot.
Tryck på trean.
Är du okej?
Ja?
Snart ska vi träffa vårt barn.
Jag önskar att jag inte tänkte på annat, för det är inte optimalt.
Men när man kommer till sängen försvinner allt annat.
Jag heter Laura, jag är en av sköterskorna. Vad händer?
Den här mannen, 52 år, kom in vid midnatt igår kväll,
med ambulans, för andningssvårigheter och buksmärtor.
Han har ingen familj eller vänner.
Har han ingen familj? Stackare.
"Hur ska jag komma hem härifrån?" Han var orolig för det.
Vi trodde att han inte hade försäkring,
men det är snarare att han inte vet hur man bokar återbesök.
- Han kanske behöver lite social hjälp. - Ja.
Hans mediciner tog slut och han fick dem inte förnyade.
Stackare.
Eftersom han slutade med medicinerna hamnade han här.
Ett, två, tre.
Okej.
Bekvämt? Bra.
Hur är det, Curtis? Har du ont?
Nåt obehag?
Han tolererar inte BiPAP-masken.
Jag vill att du tar djupa andetag in och ut.
Försök att inte prata i några sekunder.
Får jag väskan jag gav dig tidigare?
Titta på impellern, så tar jag hand om det. Två sekunder.
Okej. Vi måste åka.
- Rotorvarv? - 100 procent.
- Gas och brytare? - Klar.
- Dörrarna? - Säkra.
Northwell Center SkyHealth One. Vi har lyft.
- På väg till South Side. - En gång till.
Det är nåt som inte stämmer.
Ta av den. Vi ger honom en mask en stund.
Vi ska till intensivvården. Vi måste upp dit nu.
Vi har förflyttningen från Peconic.
Det var några problem i luften, men vi har allt.
Är alla redo? Ett, två, tre. Toppen.
Lycka till, Curtis. Det var ett nöje att träffa dig.
Jag glömde min hjälm. Jag vet inte vad det är med mig.
Min hjärna är nån annanstans.
- Hej, du. - Hej, dr Langer.
- God morgon, dr Langer. - Hur mår du?
Hur mår du?
- Jag måste koppla in dig på skärmen igen. - Okej.
Jag tänker sätta tillbaka de här.
Ta av hans mask.
- Hej, Dave. Gary Giangola. - Hej, Gary.
- Hur mår du? - Jag är okej. Jag lever.
Okej. Kämpa på. Vi ses senare.
Hej, dr Langer. Jag ska vara din sköterska idag.
Visst.
- God morgon, dr Langer. - God morgon.
Jag är Marvin på smärtlindring. Jag ska mäta din temperatur.
Jag lämnar den ifall att du behöver smärtstillande. Du trycker.
- Jag fattar. - Ja? Okej.
Vilken ringer på sköterskan?
- Sköterska... - Jag vill inte blanda ihop dem.
Det är väl okej?
Var är hon?
Glöm det.
Jag är glad att du har kvar din humor.
Det har jag.
Beslutet att operera här på Lenox,
eller åka nån annanstans där det finns mer anonymitet, är svårt,
eftersom... han byggde upp teamet.
Han vet vem som är en bra kirurg.
Vi har det bästa teamet, bästa sköterskor. Så det finns tillit där.
Men det finns också en sårbarhet.
Som ledare vill ingen se oss i en sårbar position,
så kan ni blunda för det?
Många av våra anställda måste blunda för det här.
Och så klart, som kirurger
måste man upprätthålla den nivån.
Wow. Snyggt.
Det finns en balans.
David är en öppen bok, och det är därför vi älskar honom.
Han är inte rädd för att visa sårbarhet,
men vi måste skydda hans privatliv
och be att allt går perfekt. Och inte förändra hans behandling.
Han är en otrolig kille. Han är David. Han lever som om han är döende.
- God morgon, teamet. - God morgon.
David?
Jag ska bara...
Hej, David.
Förlåt.
Sover du?
Jag älskar dig.
Hur gick magnetröntgen?
- Jag rörde på mig. - Ja, det gjorde du.
- Du ser bra ut. - Mitt ansikte och min nacke gör ont.
Åh. Ditt öga ser bra ut.
Ja. Det är okej.
Vilken färg har min grå kostym? Jag håller tyst.
Du ser bra ut.
Har du ont?
Jag har ont i armarna och ryggen...
- Har du fortfarande ont? - Ja.
Tack, John.
Jag ser dig njuta av maten.
- Han är oförskämd. - Ja.
- Dagen är här. - Ja.
En bra dag att föra liv till världen.
Vi tar en titt på bebisen.
En hand.
Ett litet finger.
Några tår här.
Det är precis där foten har känts hela tiden.
Precis här under.
- Babyn ser bra ut. - Ja.
- Väntar på att komma ut. - Jag vill hålla honom.
Vi måste prata om ditt medgivande.
Vi pratade om risken för axeldystoki,
att axeln fastnar när barnet föds.
Vi pratade om förlossningsskador på barnet,
skador på dig om det blir axeldystoki.
Och du bestämde dig för att fortsätta med kejsarsnitt.
Okej.
Jag har läst igenom din journal.
Har du drabbats av huvudskador i en bilolycka?
Ja, från ambulansolyckan 2013.
Men det enda jag har kvar är skakningarna i handen ibland.
- Ställ frågor när som helst. - Jag pratar mycket, så...
De har medicin för det också.
Har du medicinen kvar?
Nej.
Vill du ha en doggy bag?
Hej. Jag hoppas att du är lika glad när det är dags.
Det känns som om jag delvis
är orolig och nervös. Ja.
Var inte en hjälte. Berätta när du har ont, okej?
- Var inte som jag. Var bättre än jag. - Ja.
Det är många känslor.
Jag har varit i systemet i 16 år.
Jag har varit sjuksköterska i 14 år, med SkyHealth i 7 år,
och på grund av ett vaccintvång kommer min karriär att...
Den tar slut.
- Anpassa, improvisera och övervinna. - Det stämmer.
Enligt min åsikt finns det inga långtidsstudier på foster eller bebisar.
Jag vill känna mig trygg och kunna säga:
"Jag är bekväm med vaccinet,
det gör inte nåt negativt med en bebis som jag väntar."
Det är frustrerande för jag jobbade mycket under Covid.
Man tänker på det man slitit för,
man offrar så mycket, speciellt under pandemin.
Man ser folk komma in på akutens väntrum
och dö precis framför en, och det är inte bara ett jobb.
Man satsar allt på att ta hand om patienterna.
Jag ordnade med vaccinering för min städerska.
Jag har hjälpt några i Jersey att bli vaccinerade.
Det är så konstigt att nu måste jag fråga:
"Är du vaccinerad?" Jag har en vän som inte är bekväm,
och jag vill inte sätta henne i den positionen.
Jag vet inte. Vilken konstig tid.
Jag vill umgås. Jag har varit så konservativ.
Hej, Gloria.
Jag läste hastigt i din journal.
Det stod att din lägenhet har brunnit?
Mikrovågsugnen brann.
Jag sov när det hände.
Det var lågor upp till taket.
Jag förstår.
Det var läskigt för jag fick inte kontakt med nån.
Okej. Kom ambulansen?
- Ja. - Och brandmännen?
Ungefär 20 brandbilar utanför på gatan.
Var du frisk före branden?
Jag har varit frisk.
Har du några husdjur i lägenheten?
- Nej. - Toppen.
Kan du visa mig ditt ansikte? Jag vill bara se att det inte är...
Kan du visa dina tänder? Har du svårt att prata ikväll, eller...?
- Lite. - Lite? Okej.
Har du vaccinerats?
- Ja, två gånger. - Bra.
Vi kan inte skriva ut henne. Hon har kanske ingen lägenhet.
Hon kanske förminskar situationen,
men hon sa att lägenheten är helt förstörd,
så har hon ett hem efter det? Och hur länge?
Kan hon få sina tillhörigheter? Ja, vi får se.
Lägenheten brann. Är du säker på att du inte andades in rök?
Antagligen, men jag måste gå.
- Vill du åka? - Ja, jag blev inte skadad. Jag måste gå.
Jag är väldigt irriterad nu. Jag måste gå.
Okej. Vad gör dig upprörd? Du kan berätta.
Jag vill inte bli analyserad om vad som gör mig upprörd.
Jag har gått igenom ett trauma i kväll och vill inte vara här.
Jag vill gå.
Okej. Kan nån hämta dig?
- Antagligen. - Det vore bättre.
Tryck grönt för att prata.
Jag tycker att medicin är det enkla.
Vi gick på läkarutbildningen och tränade på det.
För mig är det alltid svårare med de sociala aspekterna,
för man möter situationer där de klamrar sig fast.
Okej, raring.
Hennes dotter kommer för att hämta henne.
Hennes dotter var i lägenheten och sa att branden var otrolig. Den var överallt.
Hela byggnaden gick upp i rök,
så jag är förvånad att inte fler kommer därifrån, men vem vet.
Jag vill skanna hennes huvud och se till att hon inte har nåt akut,
men värdena ser bra ut.
Undrar vart maten tog vägen.
Du är en stark kvinna.
Du är en superhjälte som räddar liv.
Varje dag i ambulansen.
Under nio månader räddade du liv
med vår lilla kille.
Tack för att du hjälper mig med allt.
Jag är stolt över dig.
Väldigt mycket.
Jag vet att du klarar det, älskling.
Om bara några få...
Vi är så nära att få hålla honom.
Jag älskar dig, mamma.
Gud välsigne er båda.
- Amen. - Amen, Mami.
Tack för bebisen.
Där är din lilla brorson.
Jag bad också i morse.
- Tack, Julie. - Tack så mycket, Julie.
Tack så mycket för ert stöd och kärlek.
- Hej då. - Jag älskar er.
Är du redo?
-Tranquila, okej? Te amo. - Vi ses där.
- Tack för allt. - Din partner är här.
- Hon har en egen fanklubb här. - Ja, det har hon.
- Ska de hjälpa till att uppfostra barnet? - Jo.
Finns det inte redan en college-fond?
Hej då, Grace. Hej då.
Det krävs en by för att uppfostra ett barn för man måste...
Visst.
- JB. - Vänta lite.
John. Kom hit lite. Baker?
Så JB leder avdelningen, i min frånvaro.
Om det finns saker han är obekväm med som han vill fråga, visst.
Annars är det hans beslut.
Så möten, styrelsemöten, han måste bjudas in i epostkedjan.
Bra. Vi ska ordna om hela avdelningen.
Toppen. Det är bättre så.
Vad är planen nu?
Jag beslutar om operationen idag och jag gör den imorgon.
Jag vill det.
Åh. Drama.
Vi har tillbringat åtta år med att bygga det här.
Jag tänkte på bådas liv,
allt vi byggde var på ett ögonblick,
över på ett sätt.
För vad gör jag här utan David?
Jag har inte min partner på andra sidan.
Det finns ett hål som inte kan fyllas.
Är det normalt i nacken?
- Allt är okej. - Okej.
Du kommer strax att må bättre.
Lite illamående?
Ja. Jag känner att jag tänker spy.
Det kan hända, förhoppningsvis inte nu.
Vicky, du kommer inte att se mig, men du hör mig.
Jag mår inte bra.
Stackare.
Bra. De har redan testat. Du är bedövad, okej?
Allt är okej.
Snitt.
Vi gör det här fint och blodlöst.
Sätt dig.
Min drottning, jag är här.
Ta djupa andetag.
Jag är här, älskling.
Hon blev illamående.
Jag är här.
Bra. Kochers.
Vad ska han heta?
Mauricio Andres.
Mauricio Andres?
Han kommer.
- Vi gjorde det. - Ta ner den lite här.
- Så där. - Försök att slappna av.
Precis så. Väldigt bra.
Du är min krigarprinsessa.
Du gör ett bra jobb, älskling.
Jag tar en Rich.
Och alla som är här med oss.
Snitt?
-Är du klar? - Ja, det är bra.
Du känner att vi trycker och drar och vi får ett barn.
- Ja, du ska bli mamma. - Huvudet om du vill.
Vår lilla knubbis är nästan här.
Han kommer.
- Han är nästan här. - Ett fint öra.
Ner med bordet.
- Kommer han? Ja. - Här kommer vår lilla pojke.
Här kommer Mauricio.
Här kommer han.
Och där är Mauricio!
Så där.
Grattis, min kära.
Japp.
Okej, sänk draperiet. Japp.
Där är han. Och barnet är där. Okej? Bra.
- Du har ett vackert barn. - Okej.
Ja? Bra, där är han. Fin och rosa.
Grattis på födelsedagen!
Grattis, hörni.
Grattis, mamma.
Du var duktig.
Han är jättestor.
Titta vem som är här.
Hon är på fenylefrin. Hon får vätska.
Jag vet att du är hungrig.
Vill du ha choklad?
Bra. Okej.
Vi ska äta god mat.
Jag älskar dig så mycket.
Dr Langer, vi ska sätta en mask på dig för transporten.
Det är svårt att fatta.
Här är jag, en neurokirurg med en ryggmärgsskada,
och för inte så länge sen var jag förlamad
med ansiktet nedåt i snön,
och antog att mitt liv var över.
Jag funderade på att inte kunna gå nerför gången på min dotters bröllop.
Och att sen vara hemma, på mitt eget sjukhus
och be mina partner att rädda mitt liv, på ett sätt.
Det är farligt och mycket står på spel.
Livet är skört.
Det är dyrbart.
Så gullig.
Lycka till, dr Langer!
Tack.
Okej, vi gör det här.
Vi är redo för genomgång.
Undertexter: Ulrika Lindfors-Davis